КОРОЛЕВА СЛІЗ
ДЕ ГРОШІ? МИ ВИМАГАЄМО КОМПЕНСАЦІЇ ЗА ЗЕМЛЮ!
Що відбувається?
Чому вони поводяться так, наче це вони — жертви?
Компенсації за землю?
Удома на нас чекає дев'яте коло пекла.
Їдьмо назад.
Куди нам їхати, якщо не додому?
У готель не можна.
Алло, Ґрейс.
Пані, біля задніх воріт порожньо. Можете їхати сюди.
Ти найкраща. Гаразд.
Повертай. До задніх воріт.
То що? Вони їдуть?
Гляньмо, на що ви здатні.
«Сім'я-конгломерат опиняється на вулиці на межі бідності».
Вони їдуть!
Що ти робиш? Відчини браму.
Пані, вам треба вийти ненадовго.
У чому річ? Я стомилася.
Ви знаєте, що голова Хон дав пані Мо доручення
керувати всім у «Квінз Таун»
на час його відсутності?
І що?
Вона нас виганяє?
Не зовсім.
Враховуючи, що тут повно
репортерів і протестувальників,
вона хоче, щоб ви залягли на дно, доки все не втихомириться.
Вона має на це право? Ми всі тут живемо.
Замовкни, чуєш?
Не втручайся, коли дорослі розмовляють.
Що ти сказала?
Трясця.
Ви не розумієте, еге ж?
Зачекайте. Агов.
Корпоративні авто, водії,
телефони й кредитні картки більше вам не належать.
Перепустки компанії та картки-ключі теж не працюють.
Що ти верзеш? Це мій будинок!
Виклич поліцію, любий.
Звісно, викликайте.
Репортерам це сподобається.
Враховуючи наше спільне минуле,
я спакувала вам необхідні речі.
Тому шуруйте.
-Що це? -Трясця.
Сідайте! З іншого боку камери!
Хіба це не безглуздя, Хюнву?
Як може Сильхі
замкнути двері й викинути нас
із будинку нашого батька?
Ви можете відстояти свої права як мешканці будинку.
Але ви маєте подати позов,
а на це потрібен час.
Та найбільша проблема —
що голова додав умову про право конверсії в контракт
і вказав свою сім'ю як спільного поручителя.
Отже, нерухомість, акції й особисті банківські рахунки —
усе заморожено.
Боже, батьку.
Зачекайте. Це правда, любий?
Я теж не знав цього. Я теж обурений.
Дати бальзам для губ?
До дупи бальзам для губ.
Краще, щоб ЗМІ не публікували ваші фото.
Я відвезу вас у безпечне місце, де ми сплануємо подальші дії.
Чому Сучхоль так тихо сидить?
Агов, Сучхолю! Скажи щось!
То що, твоя дружина Дахйе теж брала в цьому участь? Так?
Що я казала? Гону зовсім на нього не схожий!
Припини.
До речі, куди ми їдемо?
Ну…
-Що це? -Що це?
Що?
-Хто світить нам в очі? -Хто це?
-Зачекайте. -Хто це?
Це приватна власність.
-Що? -Це Хюнву?
Хто?
Хюнву.
Привіт, Хюнву.
Я не знав, що ти приїдеш.
Тату, це було терміново.
Привіт, Хюнву. Чому ти не відповідав на дзвінки?
Ти погано їси?
У тебе жахливий вигляд.
-Ні… -Не побивайся так.
Добре, що ти пішов від тих психів.
Глянь, що з ними сталося, коли вони тебе прогнали.
Карма завжди знайде шлях.
-Зачекай… -Обов'язково.
Я був радий почути,
що та клята сім'я знищена. Так їм і треба!
Хай там як, забудь про ту підступну лисицю й живи щасливо.
Підступна лисиця теж приїхала.
Зрозуміло.
Ти теж приїхала.
Не тільки вона.
Господи.
Це твій тесть. Ні.
Чи радше колишній тесть?
У всякому разі… Чому ви приїхали?
Вітаю.
Як ви?
Добре.
Привітайтеся.
-Вітаю. -Вітаю.
Вибачте, що приїхали без попередження.
Та нічого.
Я радий, що ви приїхали.
Ходіть зі мною. Сюди.
Я повернуся в Сеул.
-Зловлю таксі. -Мамо.
О цій порі тут не їздять таксі.
Тоді я знайду інший спосіб, а ви робіть як знаєте.
Люба.
Кохана.
Але ж ми вже приїхали.
Я вже казала тобі, що не хочу їхати.
Боже!
У чому річ?
Схоже, вона вступила в коров'ячий гній.
Мамо, не підходь. Не йди до мене!
І до мене теж не підходь.
Пані Кім?
Смачно.
Слухай, Хьонте.
Я багато назбирав.
Як це все зрозуміти?
Ти про що?
Чому Хюнву припер аж сюди свою колишню дружину та її сім'ю?
Це як Корея.
Нехай є Північна та Південна,
але на Олімпійських іграх ми в одній команді.
Що ти таке кажеш?
Ми об'єднуємося проти спільного ворога.
Це означає, що вони можуть знову зійтися?
Може, ми й в одній команді, та це не є гарантією союзу.
-Готуймося. -Гаразд.
У чому річ?
Дякую, що допоміг сьогодні.
Завтра я пошукаю інше місце.
За ніч
нічого не зміниться.
Я знаю. Тим більше причин нам не залишатися тут.
Потрібно зачекати, доки не осяде пил.
Це найбезпечніше й найкомфортніше місце для тебе.
Не для мене.
Я в домі колишніх свекрів.
Не для тебе. Для мене.
Мені це комфортно.
Дозволь…
трохи побути егоїстом.
У мене надто багато клопотів,
щоб хвилюватися ще й за тебе.
Не хвилюйся за мене.
Ми розлучені.
Що б не сталося зі мною
чи сім'єю,
не має з тобою нічого спільного.
Я припиню хвилюватися,
коли ти одужаєш.
Але наразі
це неможливо.
Тому прошу…
зрозумій.
Просто…
залишся зі мною.
Гадаєш, те, що ми разом
у цій ситуації, зробить нас щасливішими?
Ми будемо менш нещасними.
Не думай так багато сьогодні.
Зосередьмося на тому, щоб бути менш нещасними.
Я змила шматки. Щодо смороду…
Треба зачекати, доки висохнуть.
-Просто викинь їх. -Господи.
Навіщо? Вони, схоже, дорогі.
Взуйте поки що ці.
А як щодо цих на підборах? Їх викинути?
То що?
Вона їх викине чи ні?
Схоже, вони дорогі.
Понад 500 тисяч вон.
П'ять мільйонів?
Я приїхала сюди не з власної волі.
Ваш син діяв дуже швидко.
Він буквально викрав нас.
Моя покійна мама
мала рацію.
Казала: «Ніколи не знаєш, що тебе чекає в майбутньому».
Хто знав, що ми зустрінемося знову за кілька днів після останнього прощання?
Моя сестра благає нас пожити на її віллі в Намхе.
Завтра вранці ми поїдемо.
Звісно.
Та не будьте такою впевненою.
Пане.
Прошу, їжте.
Гаразд.
Смачно.
Вам смакує?
Так, дуже смачно.
Їжте.
Тобі треба їсти менше солі.
Лікар Юн сваритиме тебе, якщо дізнається. Не їж цього.
Це пусте. Він не відповідає на мої дзвінки.
Думаю, він мене заблокував.
Чому ти не їси, Сучхолю?
Пробачте.
Я не голодний.
У вас є вода?
Так, ось.
Тримай.
Розумієте…
Я п'ю тільки запечатану воду.
У вас є вода в пляшках?
Слухай, просто пий.
Так, у нас є в магазині. Я принесу.
Дякую. Я хотів би мінеральну воду з Альп.
Що? З Альп?
Це неймовірно.
Прошу вибачення.
Він ще юний.
Боже, та нічого.
Ми розуміємо.
Не обов'язково з Альп.
Може бути з Німеччини чи з Австралії.
З Фіджі теж згодиться.
Ми не перебірливі.
Так, мені це теж підійде.
Пий просто з чайника!
Я візьму це.
-Боже. -Ні, прошу.
Мене вона не б'є.
Ти бачив, як вона вдарила брата?
Жахіття просто.
Що ти таке кажеш? Ти теж мене б'єш.
Слухай, мої ляпаси не такі болючі.
Але Хеін була повністю…
Допомогти вам?
Боже.
Не потрібно.
Ні, не треба допомагати. Просто відпочивай.
Дякую.
До речі, Хеін…
Авжеж.
Можна дещо сказати?
Хоча ви й розлучилися…
Звісно, можна.
Не бери до серця те, що я тоді сказала.
Що саме?
Що ти підступна лисиця й таке інше.
-А, те. -Я не маю нічого проти підступних лисиць.
Зрештою, мене так називали в старших класах.
Я схожа на лисицю, знаєш?
Я хочу попросити вибачення, бо сказав, що твоя сім'я зруйнована.
Але це правда.
Нам кінець.
Це чутлива тема.
Я знаю, що ви розлучені,
але ти погодилася приїхати сюди,
бо у вас є почуття одне до одного?
Ні.
Це була надзвичайна ситуація. Нічого іншого.
Розумію. Тепер ви чужі.
Навіть більше.
Але чи може між вами щось бути…
Ні, зовсім.
Розумію.
У такому разі ми б не розлучилися.
Це правда.
Вона має рацію.
Тому не треба шукати непорозумінь, очікувань
чи прихованих підтекстів усього цього.
Гаразд. Пам'ятаєш Сойон?
Доньку директора?
Вона нещодавно влаштувалася в середню школу неподалік
і питала номер телефону Хюнву.
-Але я не могла їй сказати. -Скажи.
Можна?
Але й справді, я не мушу просити дозволу.
Тоді на добраніч.
Так і знав.
Вони не зійдуться знову.
Я теж цього не хочу.
Вона така невихована.
Не давала мені договорити й постійно перебивала.
Боже, ця підступна лисиця. Не треба було їй приїжджати.
Це наша прибудова.
Ми тут жили до одруження
Хьонте та Місон.
Ми ввімкнули підігрів підлоги.
Мені прикро через це все.
Господи.
Не просіть вибачення.
Навіть сусіди допомагають
у важкі часи.
А ми
колись були сім'єю.
Хюнву просив тримати в таємниці те, що ви тут.
Я вже сказав селянам
не користуватися інтернетом.
Тут немає камер спостереження,
і майже ніхто не користується смартфонами.
Тому не хвилюйтеся і гарно поспіть.
Щиро дякую вам.
Боже, та нічого.
Можеш помитися тут.
Де ванна?
Немає.
Але тут є душ.
А де прийняти ванну?
Ніде.
-А моя бомбочка для ванни? -Обійдешся.
Можеш узяти цей рушник.
ПЕК ХОЙОЛЮ ОДИН РІК
Здається, ти казав, що твого племінника звати Хойоль?
Так, Пек Хойоль.
Цей «малюк Хойоль» часом
не той хлопчик, якого я там бачив?
Розумію.
Авжеж. Він колись був таким крихітним.
Він був таким чарівним. Так, це він.
Отже, це одна й та ж особа.
Тоді скільки років цьому рушнику?
Боже.
Що таке? Хочеш новий рушник?
Хюнву.
Знаєш,
що ще неймовірніше, ніж цей восьмирічний рушник?
Це те,
що Дахйе й Гону покинули мене.
І що той виродок Юн Инсун обдурив мене!
Що відбувається?
Де всі?
Привіт.
Де сім'я Хеін?
Гадки не маю.
Певна, десь вони є.
Навіщо ти це зробила?
То ти хотів, щоб вони залишилися?
Як ми можемо жити
під одним дахом з тими, кого пограбували?
Це ще не закінчилося.
Вони спробують знайти твої слабкості
й відімстити.
Треба було тримати їх поруч…
Може, ти просто…
хочеш тримати поруч Хеін?
Забудь її.
Зрештою ти забудеш.
Не шкодуй про це.
Я живу тут 25 років,
але вперше обираю
собі вино сама.
Насолоджуймося тепер тим, що маємо.
Гаразд?
Пам'ятаєш, що ти сказала, відправляючи мене з дому?
Не забувай.
Я люблю тебе найбільше.
Тому я буду сильною і витримаю,
навіть коли сумуватиму
й хотітиму побачити тебе.
Просто тому, що люблю тебе.
І ти дотримала слова. Тобі це добре вдалося.
Тебе ніколи не цікавило, як живеться твоєму сину за кордоном.
Навіть не дзвонила. Ти справді все це витримала.
Але ж, розумієш,
я усвідомив, що це брехня…
витримувати щось заради любові.
Неможливо витримати,
коли справді когось любиш.
До чого ти хилиш?
Хочеш сказати,
що ти на мене ображаєшся?
Ні.
Я кажу тобі, що поверну сюди Хеін за будь-яку ціну.
Я не такий, як ти.
Я з розуму сходжу, коли думаю, де вона й що робить.
Я не можу
цього витримувати.
Ти хоч знаєш, як важко було зайти так далеко?
Як гадаєш, чому я це роблю?
У нас не однакова мета.
Тому так само, як ти обрала цю сім'ю, а не мене,
я можу обрати
когось іншого, а не тебе.
Перевір усі готелі й вілли.
Це пекло на землі.
У якому пеклі є шовкова ковдра
й тепла підлога?
Облиш його.
Мабуть, він у повному розпачі.
Він ніколи не спав на твердій підлозі.
Він може спати тільки на іспанських королівських ліжках.
Наша товстіша за його.
Поміняймося ковдрами.
Люба.
Що?
Я теж.
Я теж уперше сплю на підлозі.
Я теж із багатої сім'ї.
Алло?
-Помсоку. -Я бачив новини.
Як усі?
Повний жах.
Мені було дуже шкода батька.
Я кину слухавку, якщо йдеться про нього.
Не будь таким.
Пам'ятаєш, що він сказав?
Він сказав не приходити навіть на його похорон.
Тому не телефонуй мені, навіть якщо він помре.
Годі тобі. Не будь таким.
Я ображалася на нього, коли він був здоровий.
Але зараз, коли він хворий,
я звинувачую себе.
У чому?
Може, усе було б добре,
якби я краще ставилася до Сильхі.
Може, вона оскаженіла, бо я погано ставилася до неї.
Близько десяти років тому
я влаштувала скандал, коли батько сказав,
що хоче одружитися з нею.
І він відмовився від цієї ідеї.
Може, вона зачаїла образу й усе спланувала.
Ця дурна каблучка. Це ніщо.
Треба було просто залишити її їй.
Може, повернути її?
Може, віддати їй просто зараз?
Помджа.
У мене таке відчуття, наче я винна в тому, що сталося з батьком.
Чому ти плачеш? Тебе кинув чоловік?
-Ні. -То що, твої батьки хворі?
Так…
Мій батько хворий.
От лишенько.
Відчувати провину, коли батьки хворі, —
це нормально.
Поплач.
Виплач усе й надалі стався до нього краще.
Усе буде добре.
Дякую.
Мамо!
Господи, що робити?
У чому річ?
Там один божевільний, який називає мене мамою і ходить за мною всюди.
Що?
Можеш сказати йому, що ти моя донька?
Гаразд.
Мамо.
Уже пізно бути надворі.
Пробачте. Це моя мама.
-Тож ідіть собі. -Що?
Я її донька,
тому йдіть.
Хіба ви не з Сеулу?
Вона моя мама.
Ні, моя!
Мамо, ти не йдеш дивитися свій серіал?
Серіал?
О ні, я його не пропущу.
Ходімо, синку.
Серіал.
Що це було?
Боже.
MUST HAVE BEEN LOVE
У нас із Хюнву однакові смаки.
Ти спиш?
Збираюся.
А що?
Мені вранці треба на роботу,
тому я не зможу тебе побачити…
Я вранці їду на роботу.
Коли ти повернешся додому…
Гаразд.
Узяти завтра вихідний?
Ти можеш узяти завтра вихідний?
Добраніч.
Я послухаю перед сном пісні на твоєму плеєрі.
А, на тому? Як тобі пісні?
Вони всі старі.
Мені подобаються.
Це все мої улюблені пісні.
Той плеєр не мій.
-А чий? -Знайшов його колись давно.
Не міг відшукати власника, тому залишив його собі.
Де ти його знайшов?
Біля моєї школи.
На майданчику.
Ти вчився в старшій школі іноземних мов Ханіль?
Так, знайшов його в перший день.
Що?
То він мій?
Зачекай.
То був
Хюнву?
Неймовірно.
Тобто…
Він народився,
щоб кохати мене, чи що?
Він закохався в мене в ту коротку мить,
тому зберігав його весь цей час.
От здивується, якщо дізнається, що дівчиною, у яку він закохався,
була я.
Але чому він досі в тебе?
Мабуть, вона була гарнесенькою.
Що…
У чому річ?
Я не…
пам'ятаю.
Не пам'ятаєш?
Звісно, ні.
Це було багато років тому.
Саме так.
Той факт, що ти його зберігаєш упродовж стількох років, означає,
що ти не зміг забути її.
Певно, вона була красунею.
Годі тобі. Усе не так.
Я навіть не пам'ятаю,
чи ця людина була хлопцем, дівчиною, вчителем, ученицею
чи охоронцем.
Я нічого не пам'ятаю.
Тоді чому досі зберігаєш його?
Я не зберігаю.
Просто сховав, от і все.
Гаразд. Можеш іти.
Іди. Йди спати.
Що цього разу?
Штора.
Обов'язково закрий її.
Ця кімната виходить на схід,
тут дуже світло вранці.
Гаразд, іди вже.
Допомогти?
А ти допоможеш?
Я хочу приготувати чапчхе.
Можеш порізати моркву?
Гаразд.
Кицю, не відрубай собі пальці.
Поріж її соломкою.
Наскільки тонко треба нарізати?
Ну… Скажімо…
Я тобі покажу.
-Мамо. -Так?
Ви неймовірні.
Що тут такого неймовірного?
Як ви можете таке казати? Це наче
сучасне мистецтво.
Невже?
Господи.
Це щось нове.
Ви готуєте чапчхе, так?
Що ще треба зробити?
Далі…
Треба приготувати яйця.
-Як саме це треба зробити? -Яйця?
Це дуже легко. Показати тобі?
Це так цікаво.
Ви просто неймовірна.
Я можу й двома руками.
Господи, мамо.
Ви справді дивовижна.
Справді? Може, їх ще збити?
Збити?
Я пожартувала.
Чому ти передумала?
Ти казала, що твоя вілла вільна.
У чому річ? Твій чоловік проти?
Боїться, що репортери дізнаються?
Не можу повірити.
Хто йому допомагав щоразу, коли справи йшли кепсько?
Як він міг так учинити з моїм чоловіком?
Забудь.
Неймовірно.
Ось де ви.
Я повсюди вас шукала.
Чому мене?
Вони вже чисті.
Зовсім не смердять.
Та невже?
-Залиш собі, якщо хочеш. -Можна?
Але вони надзвичайно дорогі.
Це нічого. Вони твої.
Тоді дозволите вкласти вам волосся?
Я дуже майстерна.
Яку зачіску ви хочете?
Яку ти можеш зробити?
Будь-яку.
Я колись працювала в Чхондам-доні, знаєте?
Місон, що відбувається?
Це найкращий поворот з часів «Шостого чуття».
У мене навіть долоні спітніли.
-Агов… -Підступна лисиця…
З'явилася, коли ти лихословила про неї, кажуть.
Таке буває тільки в фільмах чи драмах.
Це було цікавіше за будь-яку драму.
-Так. -То що сталося?
Люди, поговорімо пізніше.
Я чула, мама Хеін психопатка.
Що ти таке кажеш? Це нісенітниці.
-Ідіть! -Зачекайте!
Я не піду. Мій чоловік усе мені розповів.
Я чула, вона вступила в гній одразу, як приїхала,
і залилася сльозами.
Здуріти. Як вона могла вступити в гній, щойно приїхала?
Будьмо відверті.
-Це твоя мама вступила в гній. -Правда.
Вони колишні свати, які розійшлися ворогами.
Та сім'я жебраків утекла посеред ночі,
і пані Чон мусила їх прийняти.
Так, я бачила новини. У них нічого не залишилося.
Може, твоя мама й сувора на вигляд, але в неї добре серце.
-Так. -Дякую.
Правда ж, та жінка зовсім безсоромна?
Як вона посміла приїхати сюди після того, що накоїла?
-Авжеж. -Знаєте що?
Хотіла б я хоч раз побачити її обличчя.
Я теж.
Що? У мене щось на губах?
Тоді дивіться.
Ви хотіли побачити мене, тому добре дивіться.
Наші статки зараз просто заморожені.
Ми не жебраки.
Ми не втекли посеред ночі, хоча приїхали сюди пізно.
І ми скоро поїдемо.
Ми не будемо жити їхнім коштом.
Розумієте?
-Так. -Так.
Боже.
За кого ви мене маєте?
Зачекайте.
Агов.
Ви не поснідали.
Я несу це в сад.
Холодний квасолевий суп смачний і освіжає.
Хочете скуштувати?
Я не їм вуглеводи впродовж дня.
Боже. А коли ви їх їстимете?
Як ви ставитеся до того, що стали наймолодшим головою?
Що ви плануєте?
Ви керуватимете не так, як попередники?
Ходять чутки про масштабні реформи. Це правда?
Як справи в голови Хона?
Я планую до 2025 року заснувати в Сингапурі корпорацію,
щоб ми могли відкрити філії на іноземних ринках.
Потрібно десь 140 мільярдів вон, щоб заснувати
й керувати корпорацією, яка слугуватиме основою
для універмагів та супермаркетів за кордоном.
Я відвідав пана Сона у виправному закладі й поговорив з ним.
Не думаю, що він знає, де таємний фонд голови.
Він створив фонд і переслав кошти за кордон,
але не знає, де він.
Як це можливо?
Співробітники офісу голови вручну вели бухгалтерську книгу
й віддавали її на перевірку голові.
Процес відмивання був складним, оскільки кошти проходили десять країн.
Останнє місце призначення — банк в Лабуані, в Малайзії,
але грошей там не було.
Ви хотіли мене бачити, голово Юн?
Ти не вагався,
коли назвав мене так.
Чому я маю вагатися?
Усе змінилося.
Я більше не належу до «Квінз» і я не чоловік Хеін.
Розумію.
Але дуже шкода.
Мені не подобається, що ти й досі очолюєш юридичний відділ.
Звісно. Я розумію.
Пане Пек.
Годі вже прикидатися.
Буду щирим, оскільки, схоже, ви все знаєте.
Я ще чекаю.
Я надіслав резюме в «Пекхва», «Тепун», «Хван і Кім».
Ми ще обговорюємо мою зарплатню, але в цій сфері нелегко.
Важко підняти зарплатню, якщо зробиш перерву.
Як ви вже знаєте, я не отримав ніяких аліментів.
Тому мені треба, щоб це вдалося.
Потрібен тільки один місяць.
Ви мені допоможете?
То ти шукаєш нову роботу?
Правильно. Як вам відомо,
я не маю доступу до секретних документів юридичного відділу.
Турбуватися немає про що.
Можеш іти.
Де вона?
Хеін.
Хіба це не ти забрав її вчора?
То де вона?
На жаль,
я теж не знаю.
Ти її забрав, але не знаєш, куди вона поїхала?
Саме так.
Вона не змогла мені довіряти.
Вона забрала авто й не відповідає на дзвінки.
Дайте мені знати,
якщо знайдете її.
Авжеж.
Ви — справжня власниця цієї чашки.
Вам вона личить набагато більше.
І я в захваті від вашого одягу.
Ви гламурні й елегантні. Таке буває рідко.
Тому я і не виряджалася. Мені легко мати гламурний вигляд.
Прошу, навідайтеся в спа-салон, перш ніж я його закрию.
Дозвольте подбати про вас востаннє.
Ти його закриваєш?
Що?
Чому? Хіба справи йдуть погано?
Звісно, тобі треба закрити його.
Правда?
Він у тебе вже давно.
Саме так.
Я думала, що постарію, роблячи інших молодшими на вигляд.
-Такого не буде. -Правда?
Коли я обійму посаду, то хочу запустити лінію косметики
з товарами з універмагу.
Що скажеш?
Візьмімо «Лафаєт» чи «Герродз» —
нашому магазину потрібен імідж розкоші…
Зачекай.
«Обійму посаду»?
-Що? -Яку?
Хіба я не посяду місце Хеін?
Буде надто незручно, якщо я захоплю його так одразу?
Може, спершу стану директоркою?
У чому річ?
Закривай спа-салон,
пакуй речі та їдь до директора Чо в США.
Ми забагато втратимо, якщо тебе тут спіймають.
Можеш запустити маленьку косметичну лінію там, якщо хочеш.
Я пошукаю інвесторів.
Можна закрити бізнес, переїхати й піти в підпілля.
Та одного не можна змінити — навчання дитини,
якщо ти батько.
Його донька — старшокласниця.
Вона готується вступити до коледжу по класу віолончелі.
Я подав позов за шахрайство й порушення Закону про конфіденційність,
та вам не надіслали документів, бо ви зникли.
Я всюди вас шукав.
Отже, весь цей час воно було в нього.
Мабуть, він зробив копію.
Хто вона?
Сучхолю, дозволь розповісти правду
про твою колишню дружину Чхон Дахйе.
Тебе це може трохи злякати.
Ти казав, у тебе висип, коли ти їси поруч зі старшою жінкою.
Знаєш, я на п'ять років старша за тебе.
Про моїх батьків, їхнє багатство й мою освіту — це все неправда.
Ще одне. Гону не твій син.
Хіба це не було очевидно?
У тебе різкі риси, а в Гону — м'які.
Як ти міг не запідозрити?
Мені теж сумно кидати тебе.
Я ніколи не зустріну такого чоловіка, як ти.
Ти одружишся зі мною чи ні?
Я сказав ні.
Гаразд, тоді давай свої рукавиці.
Ти боязкий і незграбний.
То як мене звати?
Чхон Дахйе.
Ти багатий, але не надто розумний.
Пообіцяєш, що не змусиш мене одружитися з тобою?
Так.
До речі, цей шарф теплий?
Ти мав упізнати мене, бо давав мені все, що я хотіла.
Прошу, поаплодуйте їм,
адже вони вирушають у нову подорож.
Вони обоє гарні.
Слухай.
Не засмучуй мене.
Я так розсердилася, коли Хеін не послухалася мене
й обрала цього хлопця.
Тобі слід спокусити Сучхоля й одразу вийти за нього.
Гаразд.
Не кажи свого справжнього імені.
Використай вигадане.
Ні, я використаю справжнє ім'я.
До речі, де він?
Он там.
Ніколи не одружуйся.
Це така метушня.
-Нізащо. -Знаю.
Це той плаксій, якого я знала?
Такий високий. Мені такі подобаються.
Ні, за ним.
Той дурень. Він не змінився.
-Боже. -То що, їжте, оскільки ви вже тут.
Бувайте.
-Пане. -Радий бачити вас.
Де ви були? Я вас шукав.
Радий, що ви тут.
Їжте.
Але ти мене не впізнав.
Вітаю.
Мене звати Чхон Дахйе.
«Чхон Дахйе»?
Це гарне ім'я.
Як і ваше обличчя.
Розумію.
Ви ще не їли.
Погляньмо…
Забудь мене,
як забув колись.
І Гону теж.
Це буде неважко. Ти не надто розумний.
Агов.
Чому ти плачеш?
Де мені шукати Дахйе?
Ніде.
Вона все забрала й, певно, залягла на дно.
Ні, помиляєшся. Вона дещо забула.
Що?
Мене.
Я досі тут.
Вона, бувало, казала,
що я найцінніший у світі.
То куди вона подалася, покинувши мене?
Боже, ти прокинувся?
Привіт, ти прокинувся.
Зачекай.
Поглянь-но, Гону.
Це була моя улюблена іграшка.
Але який сенс робити це зараз?
Усе змінилося.
-Я знову все зміню. -Але як?
Инсун добився свого незаконно, і я це доведу.
Гаразд.
Скажімо, це було незаконно, і в нас є всі докази.
Спершу позов, потім засідання, знову позов щодо акцій…
Це триватиме не менше п'яти років.
-Ти певен? -Я піду навпростець.
-Як це? -Інвестиційне шахрайство.
Він із самого початку замислив
двохтрильйонне шахрайство і дурив
сім'ю новою бізнес-ідеєю, щоб украсти їхні акції.
Їм скасують тимчасовий арешт, якщо я зможу це довести.
Та найважливіше те, що він утратить владу.
А що акції?
Акції залишаться в нього.
Я використаю ту саму тактику, що й він.
ЇДАЛЬНЯ
-Що ти робиш? -Просто в мене багато часу.
Нам мають дати нові посади. Мені тут не по собі.
Кепсько на душі.
Я ніколи не відхиляв дзвінки пана Хона.
Ти не винен.
Краще рвати зв'язки одразу.
Але ти була доволі близькою з пані Хон, еге ж?
Хто це?
-Боже. -Боже.
Знаєш, чому «дружба» та «лояльність» — абстрактні іменники?
Бо їх не існує.
Схоже, секретарка На й пані Хон зовсім не підтримують зв'язок.
Вона бере невелику відпустку.
Житиме на фермі з дитиною.
-А пан Пек? -Він зараз безробітний.
Тож він пише резюме
й ходить на співбесіди з працедавцями.
Я не хочу цього чути! Покличте керівництво!
-Арештуйте їх! -Арештуйте їх!
Вимагаємо, щоб «Квінз» вирішила інвестиційне шахрайство!
Слухай, що ти запланував?
Схоже, вони розлючені.
Юридичний директор теж на їхньому боці!
Ти одружився в ту сім'ю!
Ні, помиляєтеся.
Його прогнали з роботи й дому.
У нього немає жодного впливу.
У всякому разі…
Я прийшов вислухати вас.
Ми вже все розповіли.
«Квінз» запропонували нам уп'ятеро більше за ринкову ціну.
Потім сказали, що проєкт курорту провалився
і запропонували лиш подвійну ціну!
Мені здається, угода була про подвійну.
-Покажіть-но контракт… -Не кажи дурниць.
ЮРИСТ ХВАН
БАНКІР ГУ БОНДЖУН
КОНГРЕСМЕН ХАН
ДИРЕКТОР РЮ
Я НА ЗАСІДАННІ. ПЕРЕТЕЛЕФОНУЮ.
Господи!
Що ви тут робите?
Ви й вихідними працюєте.
Так.
Трава росте без вихідних.
Немає нічого кращого,
ніж холодне маколі та оладки з зеленою цибулею
після ранкової роботи.
Розумію.
У вас прекрасне життя на лоні природи.
Я вам заздрю.
Господи.
Люди сміятимуться, якщо почують, що багатій
заздрить якимось фермерам.
До речі, не знаю, чи ви колись куштували маколі.
Куштував один раз,
з цікавості, коли вчився в університеті.
Тоді вам слід випити трохи сьогодні.
Господи.
-Тримайте. -Господи.
Дякую.
Гаразд.
Отже…
Треба виголосити тост, але що ж сказати?
Може, сказати: «За здоров'я, бо воно найважливіше»?
Цього казати не можна,
бо його батько прикутий до ліжка.
То, може, скажемо:
«За радісну зустріч із вами»?
Це теж не годиться,
оскільки їхнє становище зараз
не надто радісне.
Просто
цокнімося келихами.
Але…
Господи.
У вас усе гаразд?
Давайте…
Випиймо ще трохи.
Не верзіть дурниць. Треба йти додому.
Ні, я туди не повернуся.
Боже. Вам незручно в будинку?
Мушу визнати, дім старіший, ніж…
Ні, не тому!
Я голова сім'ї,
тому мушу заспокоїти їх і сказати,
що все гаразд.
Що все владнається
і що завтра ми повернемося додому.
Але наразі я цього сказати не можу.
Мені дуже соромно дивитися їм у вічі.
Я не хочу йти додому.
О боже.
Сьогодні вдень
я зателефонував найкращому другу.
Я ніколи раніше не просив про таку послугу,
але я попросив у нього лише 20 мільйонів, бо в нас немає грошей.
І що?
Він відмовив.
Він не хотів давати мені гроші,
бо скоро нас допитуватимуть у прокуратурі,
і ми будемо під прицілом репортерів.
Розумію.
Я був приголомшений.
Я розумію, чому ви були приголомшені,
адже то був ваш найкращий друг.
Ні, не через нього.
Через той факт, що я не маю навіть 20 мільйонів вон.
Я нещодавно підписав податкову накладну на суму 45,6 мільярдів вон.
А зараз у мене немає навіть 20 мільйонів у кишені.
Я почуваюся повним нікчемою.
Послухайте.
Не знаю, чи це вас утішить.
Гаразд.
Але їх нема ні в кого.
Ніхто не носить у кишенях стільки грошей.
Пане Пек! Я знаю, що ви брешете, щоб заспокоїти мене!
Я серйозно!
У мене ніколи не було так багато!
Гаразд.
Поговоримо пізніше.
Тітко Хеін.
Привіт.
Я чув, що ви зараз у халепі.
Трохи.
Довга історія.
Чув, що ви тут таємно.
Не хвилюйтеся. Ніхто й звуку від нас не почує.
«Від нас»?
Інтернет-кафе Йонду-рі.
Я практично керую тим місцем.
Розумію.
Гаразд.
Дякую.
Господи, вона отямилася.
-Хеін. -У тебе все добре, Хеін?
Випий води, люба.
Може, тобі звернутися в лікарню?
Хіба ні?
У мене все добре.
Я не спала вночі, звідси запаморочення.
Ти приймаєш свої ліки?
Які ліки? Вона хвора?
Від анемії.
У тебе анемія?
У твоїх аналізах цього не було.
Це дуже серйозно?
Боже, не драматизуйте.
У мене теж анемія.
У мене теж запаморочення, бо я майже не спала.
У Сучхоля теж справи так собі.
Нам усім тут нелегко.
То й що, та все ж це ненормально — непритомніти.
Поїдь завтра з Хюнву до Сеулу й навідайся до лікарні.
Так і зроблю.
Що? Я втомилася.
Чому ти така недобра з Хеін?
-Коли це було? -Вона хвора.
Вона знепритомніла.
Навіть чужа людина захвилювалася б.
Усе гаразд. Її свекруха…
Ні, її колишня свекруха добре про неї дбає.
Ти не бачила?
Хеін без вагань послухалася її.
А мене вона хоч раз послухалася?
Сонхва, ти гадаєш, що знаєш усе про Хеін?
Ні, звісно. І в цьому немає потреби.
Сонхва.
Що?
Боже.
Сонхва!
Що з тобою коїться?
Годі вигукувати моє ім'я.
Хеін…
Що з нею?
Просто зроби мені послугу.
Стався до неї добре, щоб потім не жалкувати.
Прошу.
Чого б це я жалкувала?
Я ніколи не роблю того, про що пожалкую.
Боже, як це сумно.
Вона буде безутішна.
Боже.
Чому мої колишні не такі, як він?
Я зателефонував твоєму лікарю.
-Можеш зустрітися з ним завтра. -Сідай.
Що ти замислив?
Що?
Були дні, коли він був весь у яйцях.
ДОГОВІР КУПІВЛІ ЗЕМЛІ
Секретарко На?
Зустріньмося в офісній комірчині.
Гаразд.
Я гадаю, він зустрічається
з протестувальниками щодо землі.
Гаразд.
Поговоримо пізніше.
Ти з нею спілкувалася?
Скажи, що ти з'ясував
за моєю спиною.
Це інвестиційне шахрайство з нерухомістю.
Брокер купив у власників землю, про яку йде мова,
і запропонував уп'ятеро більше ринкової ціни.
Вони підписали контракт з «Квінз» на третину цієї ціни.
Подвійний контракт?
Це навмисне шахрайство.
Нам треба це довести.
А брокер? Ти щось казав про нього.
Він у Кореї? Він уже втік?
АГЕНЦІЯ З НЕРУХОМОСТІ
«САНРАЙЗ ВЕДДІНГ»
Він справді зник,
але цими вихідними він одружується.
Гадаю, одразу потому він планує полетіти з країни.
Але він не зможе.
Я вмовив землевласників подати позов
і нині вніс його до списку невиїзних.
Усе налагодиться, коли ми його спіймаємо.
Так.
Але тобі не слід турбуватися
через це.
Чому? Чому не слід?
Поглянь на мене.
Я помираю.
Нашу сім'ю знищено. Ми жебраки й безхатьки.
Мій дідусь у комі.
Дахйе втекла.
Сучхоль не при собі.
Та найгірше те,
що я в рідному місті колишнього чоловіка.
То це
так жахливо?
Я мушу щось робити
в цій ситуації.
Нині я вколола собі ін'єкцію, щоб підняти лейкоцити.
Не хочу сидіти склавши руки.
Що ж. Ти розумничка.
Так, я зможу знову стати на ноги,
якщо продовжуватиму так далі.
І ти зможеш не хвилюватися і покинути мене.
Тоді ми зрештою розійдемося,
як справжня розлучена пара.
Це моя мета.
Розійтися з тобою назавжди.
Надалі я
розповідатиму тобі все.
Зробімо все, що можемо,
доки твоє тіло здатне це сприймати.
Ти маєш досягти мети
якомога швидше.
Авжеж.
ID-КАРТКА ХОН ХЕІН
УНІВЕРСИТЕТСЬКА ЛІКАРНЯ СУНМІН ХОН ХЕІН
УНІВЕРСИТЕТСЬКА ЛІКАРНЯ СУНМІН
Я припаркую авто й підійду.
Гаразд.
ВИ ПАЦІЄНТ? ТАК
ВИДАТИ ПОПЕРЕДНІ ДОКУМЕНТИ
ЗАВАНТАЖЕННЯ
СКЕРУВАННЯ
РАКОВІ КЛІТИНИ МІЖ КРАНІАЛЬНИМИ НЕРВАМИ
ЛІКУВАННЯ НЕВДАЛЕ НИЗЬКИЙ РІВЕНЬ ЛЕЙКОЦИТІВ
СЕРЕДНЯ ПРОГНОЗОВАНА ТРИВАЛІСТЬ ЖИТТЯ ТРИ МІСЯЦІ
Зачекайте! Як вас звати?
Директор лікарні відмовився назвати ваше ім'я,
та все ж я зустрівся з вами.
Ви написали цей діагноз.
То скажіть мені.
Як я можу врятувати Хон Хеін?
Мене цікавить тільки це.
Чому ти прийшов? Я іду в кабінет лікаря.
Лікар телефонував.
Приходив Инсун.
Мені шкода.
Ви не член сім'ї і не опікун, тому я не зобов'язаний вам розповідати.
Мені нічого сказати.
Та невже?
Ви мені скажете, якщо я стану її опікуном?
СУПЕРМАРКЕТ ЙОНДУ-РІ
Вітаємо.
Ви не голодні?
Прошу, сідайте.
Отже…
Бачте…
Так?
Одна літня пані позичила мені свою хустинку.
Яка літня пані?
Ну… Вона…
У неї є син.
Розумію. Як його звати?
Не знаю.
У нього звичайний вигляд.
Він був схожий на Леслі Чуна.
У наших краях?
Ні, навряд.
І в нього чудовий голос.
Наче в співака.
Чоловік, схожий на Леслі Чуна з голосом співака.
У наших краях?
Якщо то не привид, то, певно, ви помиляєтеся.
Ні, не помиляюся.
Вони схожі.
Господи.
Вони приїхали.
Ви голодні?
-Так. -Гаразд, ходімо їсти.
Саме вчасно.
Вечеря готова. Ходімо їсти.
Що на вечерю?
Я стушкувала реберця.
-Тушковані реберця? -Солодкі.
-Сподіваюся, смачно. -І каштани додала?
Чи ти…
Ґрейс навідувалася до тебе?
Ти їй відмовив?
Так, відмовив.
Молодець. Вона повинна знати своє місце.
Розішли пресреліз і повідом, що я очолю універмаг.
Ні, це місце Хеін.
Що ти таке кажеш?
Вона повернеться.
До того часу керуватиму я.
Він так легко не помре.
Я добре дбатиму про нього,
щоб він жив, але залишався непритомним.
Доки він у комі, я розпоряджаюся 21% акцій.
Розумієш?
ВИКРЕСЛИ МЕНЕ ЗІ СПИСКУ НЕВИЇЗНИХ
ЛІКАРНЯ
ПАН ЮН ИНСУН
Що ти накоїв?
Я тобі казав.
У нас не однакова мета.
Де голова?
Не слід тобі цього робити.
А якщо він помре?
Тоді цьому не зарадиш.
ХОН ХЕІН
Я виїжджаю.
Куди ти зібралася так пізно? Повечеряймо.
Я просто йду
на прогулянку.
Думаю, Хюнву скоро приїде.
Справді?
Так.
Треба зачекати й поїсти з ним.
Що ж, гаразд.
Не йди далеко, добре?
Добре.
ПЕК ХЮНВУ
Хюнву?
ПЕК ХЮНВУ
Пан Пйон Сонук?
Я вас шукав.
Розумію. Я мав бути
зараз на Боракаї після весілля.
Та через вас усе ускладнилося.
Отримали моє повідомлення?
Я відповів,
що рішення — в правовому полі,
бо я не відмовлюся від позову.
ЕПІЛОГ
Саме так.
Той факт, що ти його зберігаєш упродовж стількох років, означає,
що ти не зміг забути її.
Певно, вона була красунею.
Годі тобі.
Усе не так.
Я навіть не пам'ятаю,
чи ця людина була хлопцем, дівчиною,
вчителем, ученицею
чи охоронцем. Я нічого не пам'ятаю.
Мало не попався.
Вона справді кмітлива, як і належить гендиректорці.
Як вона зразу здогадалася?
Щойно побачила, її інтуїція підказала, що він належав жінці.
Мало не попався.
Я мало не попався.
Ти розповідав,
що всю школу обшукав,
щоб знайти ту дівчину, мов принц із «Попелюшки»?
Так і було.
Вона була гарненькою.
-Ти досі це пам'ятаєш? -Чітко.
Вона була моїм ідеалом.
Гадаєш, ти б її впізнав?
Одразу.
Знаю, що надто пізно,
але, можливо, то була твоя доля.
Цікаво, де вона й що робить.
КОРОЛЕВА СЛІЗ
-Якого приниження? -Я тебе вб'ю!
Однаково мій вибір був би незмінним.
Тепер ти вже, певно, знаєш, що я роблю все, що намітив.
Такий досвід за гроші не купиш.
-Ти сказала тримати!! -По блату?
Він виїде? Він хоче жити з тобою?
Не може бути. Він ревнує?
Наскільки я чув, він симулює необізнаність.
У мене дар докопуватися до істини.
Я мушу дещо зробити.
Ти дуже мене дратуєш,
тому зникни.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька