A KÖNNYEK KIRÁLYNŐJE
13. RÉSZ
Ez a mi házunk. Menjünk be!
Oké. Ez a titkos szobám.
Ha leveszem ezt, és megnyomom a gombot…
Oké. Mit szóltok?
Üres.
Nézzétek!
Mintha elvittek volna valamit innen.
Frissek a nyomok.
Jaj, szegény apukám!
Biztos ide rejtette titokban, de az a ribanc megelőzött minket!
Még a saját gyerekeinek se mesélt a titkos szobáról.
Rendben elbúcsúztak tőle?
Te voltál, igaz? Te ölted meg apánkat.
- Miért öltem volna meg? - Mert már
teher volt, miután megtaláltad a pénzt.
Hol van?
Nem értem, miről beszél.
Apjuk meghalt, de most is a pénze kéne.
- Szegény! - Nem kell a ködösítés!
Hordd el magad innen, de máris!
Már nincs jogod itt lenni.
Ez az állandó lakhelyem.
Ha ki akarnak dobni, szerezzenek bírósági végzést.
Nem tudta, Baek ügyvéd úr?
Igaz ez? Nem dobhatjuk ki?
Van egy eljárás, de távoznia kell.
Majd meglátjuk.
Visszaköltözünk.
- Még úgy is maradna? - Miért ne?
Több mint 20 éve itt lakom.
Családtagként.
- De… - Ahogy gondolja.
Nemsokára visszajövünk.
Meglátjuk, hogy bírja.
Hae-in!
Nagyapa?
Szerettem volna személyesen
beszélni veled.
De azért
örülök, hogy így is szólhatok hozzád.
Köszönöm.
Néha rövid időre kitisztul az elmém.
Mint mikor egy pincébe beszűrődik a fény.
De nem tudok mit tenni.
Alig emlékszem valamire.
De mardos a bűntudat.
Egész életemben a pénzt hajszoltam.
Minden tőlem telhetőt megtettem,
hogy megtartsam a vagyont, amit gyűjtöttem.
Az éveim nagy részét erre pocsékoltam.
És most mi maradt?
Szeretném elmondani nektek, mennyire megbántam,
hogy ez volt az életem.
HONG MAN-DAE, NÉHAI CÉGELNÖK
Remélem, ti más utat választotok.
Szívből remélem,
hogy titeket nem a megbánás fog eltölteni
életetek végén.
Apuka…
Szeretlek titeket.
És…
Bocsássatok meg!
Muszáj enni, ha nem is vagy éhes.
Nem akarsz beülni a kocsiba, ha fázol?
Megvagyok.
Ez nagyon
fura érzés.
Mintha valami próbán lennék.
Próbán?
A halál főpróbáján.
Nem tudtam, hogy
a temetés ilyen bonyolult.
Ásnak egy gödröt, beleteszik a koporsót,
rizslevest esznek egy sátorban, és gyászolnak a sírnál.
Aztán kis idő múlva
mind hazamennek.
És itt maradok egyedül.
Tudod, hogy a három hónap, amit jósoltak nekem,
már letelt.
Akár ma is meghalhatok.
De akkor a családomnak megint gyászolnia kell.
Az nem venné
jól ki magát, ugye?
Ez az,
ami miatt aggódsz?
Hogy a családod megint gyászolni fog?
Nem.
Az jár az eszemben, hogy élni akarok.
Süt a nap.
A felhők gyönyörűek, csiripelnek a madarak.
A világ bosszantóan szép.
Persze hogy élni akarok.
AZONOSÍTÁS VÁRJON
Hogy találtad meg?
ÁLOMVILÁG VIDÁMPARK
Oké. Ez a titkos szobám.
Ha leveszem ezt, és megnyomom a gombot…
Köszönöm.
Mondtam.
A magam módján szeretlek.
Ez a pénz biztonságot ad neked.
A lánya beteg,
és az apját is elvesztette.
Hong úr biztos odavan.
Igen.
De a családjának jobb lesz a helyzete
az elnök halálával.
- Valóban? - Jaj!
Elmondom.
Figyelj!
Hong elnök úr a részvényei 21%-át
arra a nőre, Moh Seul-heere ruházta át.
De most, hogy meghalt,
- a családjáé lesz. - Értem.
Yoon Eun-sungé volt a részvények 59,1%-a.
Most a részesedése visszaesett 38,1%-ra.
Ha Hae-in apjáék hozzáférnek a befagyasztott részvényeikhez,
- összesen 34,7%-uk lesz. - Értem.
Akkor már csak 3,4% a különbség.
- Az majdnem ugyanannyi. - Igen.
Honnan tudod ilyen pontosan?
- Klubtag vagyok. - Hol?
Queens kisebbségi részvényes.
Lélegzetvisszafojtva várjuk, hogy mi lesz a vezetőségi viszály vége.
Miért?
Tudom, számító vagyok.
De szerinted mi lesz
- Hyun-wooval? - Hogyhogy?
Valljuk be! Mindent megtesz,
hogy segítsen nekik, a történtek ellenére.
Hátha valahogy meghálálják neki.
Esetleg pár részvénnyel, és később egy vezérigazgatói kinevezéssel.
Nem kérek sokat,
de megtennél nekem valamit?
Persze.
Mi az?
Ha valaki megkérdezi, ki az apád,
légy szíves, ne mondd meg, hogy én.
Jesszusom!
Miért?
Miért? Hé, várj meg!
Mindent köszönünk.
Á, szóra sem érdemes.
Minden rendbe jön, ha visszatérnek Szöulba.
Gondolja?
Tudja…
A datolyaszilva
nagyon keserű volt.
De megvan a módszer, hogy lehet az iszonyú keserű gyümölcsből
- édeset csinálni. - Hogy?
Áztatással.
Sojut kell ráönteni,
aztán letakarva állni hagyni egy ideig.
Akkor édes lesz.
Tessék! Kóstolja meg!
Édes.
Az élet is lehet olyan keserű, mint a datolyaszilva.
Az élet így is nehéz,
mi lesz, ha még keserű sojut is öntünk rá?
Hát, szinte elviselhetetlen.
De ha kibírjuk,
az élet megint édes lesz.
És ez motivál, hogy kitartsunk.
Nem gondolja?
De.
Hé, gyere, igyál velünk!
Jó.
NEMZETKÖZI HÍVÁS
Németországból hívnak. Elnézést!
Halló?
A laborunk kidolgozott egy új sebészeti eljárást,
melynél C2R-ultrahangot kombinálunk mikrobuborékokkal.
Ideális olyan betegeknél, mint Hong kisasszony,
akiknél nem hatna a koponyalékelés,
mert szétterjedtek az agyi tumorsejtek.
Nem garantálhatunk teljes gyógyulást,
de jó prognózisról számolhatunk be egy hasonló esetben végzett beavatkozás után.
Azonban…
Ezt azt jelenti, hogy meg lehet műteni?
Igen.
Hála az égnek!
Az ő esete problematikus, mert nem lehet felnyitni a koponyáját.
De el tudják pusztítani a tumorsejteket
nagy erejű ultrahanggal.
Nemrég sikeresen végeztek egy ilyet.
Jó. Kezd jóra fordulni a helyzet.
Köszönöm, Hyun-woo. Hae-in tudja már?
- Elmondom neki. - De…
van egy probléma.
Istenem, Hae-in! Ez olyan, mint egy álom!
Jaj, ez biztos ajándék
apától!
Ez igaz?
- Tényleg meg lehet műteni? - Igen.
Annyira örülök!
Istenem!
Olyan hálás vagyok!
Gratulálok!
Gratulálok, kedveském!
Hogy szóltak? E-mailben? Telefonon?
Videóhívás volt?
Felhívtak.
Telefonon?
De nem csalók voltak, ugye?
Nem.
Értem.
Jól van. Jó éjt!
Egyébként biztos hatásos az operáció az olyan esetekben, mint az enyém?
Igen.
Biztos.
Értem.
És az időpont?
Mondd, hogy máris indulok.
Mondtam.
Akkor jó.
Azt mondod,
hogy az operáció
megmenti az életemet?
Hae-in tudja már?
Megmondom neki.
De…
van egy probléma.
A hippokampusz egy része károsodni fog
- a beavatkozás során. - És?
Nagy valószínűséggel…
elveszíti a hosszú távú memóriáját.
Várjunk!
Ez mit jelent?
Lehet, hogy elfelejt mindent,
ami a műtét előtt volt.
De ez az egyetlen opció,
ha azt akarjuk,
hogy életben maradjon.
A FVS-száma csak lassan emelkedik,
ezért nem végezhetnek próbaműtétet.
Nincs több időnk.
Lehet, hogy nem vállalja a műtétet,
ha megtudja, mi a mellékhatása.
De mi lesz,
ha kifut az időből?
Hyun-woo!
Ezt tartsd titokban!
Előbb vidd el Németországba, és majd ott beszéld rá inkább.
Könyörgök!
Csak akkor marad életben, ha megműtik.
Akkor életben maradok?
Mi a baj?
Igen.
Ne félj!
Jól van.
Jó éjt!
Hae-in!
Semmi baj.
Jól vagyok. Tényleg.
Csak már nagyon régen örültem valaminek.
Ezek örömkönnyek.
Tudom.
Olyan, mintha
egy rémálomból ébrednék.
Most már semmi baj.
Feküdjünk le!
HAE-IN HYUN-WOO
Jó reggelt!
Ma nem kell menned dolgozni, ugye?
Nem.
Akkor pihizzünk!
Oké. Jó ötlet.
GURANG-RI ÁLLOMÁS
JEGYPÉNZTÁR
Kettőt kérek!
Rendben.
- Oké, jó! - Micsoda?
A nászutunkat kivéve ez az első kirándulásunk, nem?
Tényleg.
Abszolút munkamániás voltam.
A műtét után kiránduljunk sokat!
Becsszó!
Oké.
Figyelj!
Szeretném, ha minden simán menne a műtét előtt.
Tudod, hogy nem szeretem a zökkenőket.
Igen. De miért mondod ezt?
Nem szándékosan titkoltam el,
de három dolgot nem mondtam el neked.
Hármat?
De elmondom, mielőtt elutazom.
Ma megtudod az elsőt.
Jó. Mi az?
Azt mondtad,
hogy találtad ezt az MP3-lejátszót.
Igen.
Az enyém.
- Micsoda? - Látod a „H” betűt?
Azt jelenti, hogy „Hae-in”.
Az iskola udvarán hagytam el, mielőtt külföldre mentem tanulni.
És nézd, kinél van most!
Nem lehet!
Dehogynem.
Nem hiszem el!
Hihetetlen dolog történt velünk.
Neked biztos nem jelent semmit,
mert egy jelentéktelen senki voltam az életedben.
Nem, tévedsz.
Figyelj! Igazából…
Ne félj!
Ez nem szemrehányás. Miért?
Mert megváltoztam.
Nemsokára újjászületek.
Optimista leszek, és csakis a jó dolgokra
fogok koncentrálni.
Tényleg?
Igen.
Ez a lejátszó a mi történetünk szemtanúja.
Csak ez a pozitív dolog számít.
Az jó.
Eun-sung azt mondta,
egyszer megmentette az életemet,
mintha a sors akarta volna így.
Micsoda? A sors?
Jesszus!
Megkattant, vagy mi? Hogy mondhat ilyet?
Nem baj. A mi sztorink is olyan, mint a filmekben.
Mikor megláttalak a suli udvarán…
Azt gondoltam: „Ez a helyes srác is ide jár?
Én meg pont most megyek el?
Ez szörnyű!”
Ezt gondoltam.
Fekete bebújós cipő.
Az volt rajtad.
Fekete bebújós cipő.
Fehér zoknival.
A bőröd akár a porcelán.
A hajad copfban összefogva.
Régen sokszor volt felkötve a hajam.
Mikor megláttalak, azt gondoltam:
„Megtaláltam.
Ő álmaim netovábbja.”
Másnap reggeltől kezdve mindenütt kerestelek.
Nem tudtam megnézni a kitűződön, hogy hívnak.
- Tényleg? - Igen.
Olyan voltál, mint Hamupipőke.
Csak te az MP3-lejátszódat hagytad el.
Majd beleőrültem.
És most nézd meg!
Újra találkoztunk, összeházasodtunk…
És elváltunk, de akkor is.
Ilyen az, amikor a sors így akarja.
Jól van.
Mivel én vagyok álmaid netovábbja,
és a sors így akarta…
Mostantól…
Nem tudtam,
hogy ilyen szépen hangzik.
Meghatódtam.
Nem hittem, hogy a jövőd részese leszek.
De most már közös a jövőnk.
Ha már itt tartunk…
Kérésedre visszavonom a válópert.
Most miért nézel így?
Ne vond vissza!
Egy plázát vezetek.
Utálom, ha a vevők visszahoznak valamit és visszakérik a pénzt.
De ezt akkor sem vonhatod vissza,
ha egy nap arra ébredsz,
hogy utálod a képemet.
Az nem elfogadható indok, hogy meggondoljuk magunkat. Ez alap.
Még akkor is,
ha állandóan veszekszünk,
és látni sem bírsz…
és azt mondod, nem emlékszel rá, hogy megfogadtuk,
ez már így lesz.
Akkor is veled maradok.
Jól van. Oké. Legyen így.
De most fogd be!
Azt szeretem a legjobban,
mikor csak a szívverésedet hallom.
Kiszámoltam.
Az öt százalék 45 milliárd von lenne.
De beérem 40 milliárddal.
Még kocsit is hoztam, ha készpénzben adná ide.
- Jó nagyot. - Hitelező vagy?
Tudom, nem szép, hogy ezt mondom,
de lehet, hogy az önnel kapcsolatos rossz tapasztalatok miatt vagyok ilyen.
Többször is átvertek azután, hogy elvégeztem a munkát.
Nézd meg!
KO JEONG-JA
Egy, kettő, három, négy, öt, hat, hét, nyolc, kilenc, tíz…
Tisztelem önt, asszonyom.
Gyönyörű arc, éles ész, elbűvölő karizma.
Ritkán van meg mind együtt valakiben.
Olyan okosan szeretnék élni, mint ön.
- Letiltottam a kifizetést. - Hogy?
Csak akkor férsz a pénzhez, ha megengedem.
Asszonyom!
A rossz tapasztalatok miatt lettél ilyen?
Én is. Engem is többször elárultak.
- Nézze! - Felszabadítom az összeget,
ha elégedett leszek a munkáddal. Akkor felveheted.
Istenem!
Ön tényleg nagyon okos.
Anya!
Mi van itt? Még nincs kimchiszezon!
Hae-inék elmennek, és nem tudok mit adni nekik.
Csak körtepárlatot és kimchit.
Ez nem kevés.
Gondoltam, adok a szomszédoknak
és az öregeknek is.
Nem győzöd egyedül.
Akkor húzz kesztyűt és segíts!
De én a kezemből élek.
Majd én segítek.
- Felvágjam a retket? - Az jó lenne.
Hú, milyen gyors!
Tud bánni a késsel.
Elképesztő, hogy darabolta a zöldséget.
- Értem. - Értem.
- És bátor. - Miért?
Hé!
Azt hiszed, visszafogadlak, ha segítesz?
Nem várom el.
Ha kész lesz, elmegyek.
Ne aggódjon, anyuka!
Még mindig így szólítasz.
Szórakozol velem? Ne hívj így!
De szeretném.
Micsoda?
Ön az első, akit anyukának szólítottam.
Kérem, hadd hívjam így!
- Tessék! - Jaj!
- Kész? - Még valami?
Ez elég.
Felszeletelem az újhagymát.
Elképesztő.
- De valahogy bírom. - Miért?
Tök jó, hogy nem fél, és megmondja, mit gondol
az anyósának is.
Hae-in!
Gyere, ülj ide! Ők is hallották,
hogy meg fognak műteni, és örülünk neki.
Nagyon örülök.
- Én is. - Megoldódik.
Köszönöm.
Egyébként
mit csináltok?
Ja. Még sosem festetted be a körmöd nebáncsvirággal?
- Nem. - A monda szerint, ha nem kopik le,
mire leesik az első hó, feleségül vesz az első szerelmed.
Bang-sil ezért festi mindig ősszel, nem nyáron.
Milyen romantikus!
Szerintem inkább hátsó szándékai vannak.
Nem nevezném hátsó szándéknak.
Ugyanis már elvált a pasi.
- Hé! - Eddig nem éreztem így,
de sokszor összefutunk mostanában.
És az érzéseim…
Fogd már be a szádat!
- Elég! - Csend!
- Fogd be! - Bocsi.
Túl szókimondó voltam. Remélem, nem bántottam meg, Hong kisasszony.
- Mivel? - Tudja…
Hyun-woo régen sokat flörtölt velem
a templomban, mikor még gimibe jártunk.
Vajon miért?
Nem tudtad?
Régen kekszet osztottak a templomban,
és nekem mindig többet adott
mások szeme láttára.
Mert mindig megetted a többiekét.
Hae-in, kérlek, ne értsd félre!
Összevissza hadoválsz, Bang-sil!
Az első hóig, ugye?
- Ide nézz! - Nebáncsvirág?
Nem csak szimpla körömfestés.
- Miért? - Azt jelképezi, hogy izgatottan
várom az első havat, mert nem hittem, hogy megérem.
Nem hittem, hogy a telet megérem,
nemhogy az első havat.
De most már van remény.
Persze.
És megtalálom, ha addig nem kopik le.
- Mit? - Az első szerelmemet.
Az első szerelmedet?
Mármint a fickót a buszról vagy a taxiból?
Örömmel tölt el, ha távolról nézheted. Folyton rá gondolsz.
Másfelé mész, csak hogy megint láthasd.
Örültél, ha távolról nézhetted.
Folyton rá gondoltál.
És másfelé mentél, hogy megint láthasd.
Az a rohadék?
Miért mondod ezt rá?
Jó.
- Az a fickó? - Igen.
Remélem, hogy az idén
előbb fog havazni.
Hae-in, a gyűrűt is megint elfogadtad.
Ha megtalálod az első szerelmedet,
az nagyon bekavar nekünk!
Hallod?
Hae-in!
- Michael beszélt Beom-seokkal? - Igen, az Ever H igazgatójaként.
Tehát a legidősebb fiú vissza akar térni az apja halála után.
Az Ever H feltűnt
kisbefektetőként a részvényesi listán.
Biztos vásárolgat, mióta bezuhant a részvények ára.
Az én helyemet kéri a főbefektetőktől.
Próbálkozhat, de megvéd a pénz, amit adtam.
Utasítása szerint
hongkongi és svájci fantomcégeket alapítottunk,
és nyitottunk az IEBC-nél egy üzleti számlát.
Ön az egyetlen, aki rendelkezik felette.
- Mi lesz az első tranzakciója? - Legyen 2,1% befizetés a számlára.
PÉNZBETÉT
- Rendben. - Bekapta a csalit.
Végre hozzányúlt a titkos pénzhez.
Biztos fél, hogy a nagybátyám átveszi a helyét.
Hong úr még New Yorkban van?
Igen, a főbefektetőkkel tárgyal.
Eun-sung tudjon mindenről.
Akkor ideges lesz, és részvényeket vesz a pénzen.
- Igen. - Konkrét bizonyítékkal
beperelhetjük sikkasztásért, visszaélésért
és devizatörvény-szegésért.
Egyébként
az a Pyeon Seong-uk…
Nem ő az ingatlanközvetítő, aki elrabolt?
De. Megígérte, hogy átadja
a színlelt szerződést és az infókat Jo igazgatóról.
De nem jött el, és nem érem el.
Már egy hete nem költ semmire és nem használja a telefonját.
Lehet, hogy meghúzta magát.
Istenem!
Egy 40-es éveiben lévő férfi holttestére bukkantak
Yeongjin-gunban, a Sambangi víztározóban.
Az áldozatot leszúrták,
de egyelőre nem sikerült azonosítani…
Hogyhogy az enyém, de mégsem az enyém?
Kim asszony!
Itt a csodálatos Grace!
Jaj, miért jött vissza?
Mit csinál?
Nem látja? Datolyaszilvát aszalok.
Jó ég!
Milyen érdes a kézbőre!
És ezek a karikák!
Megint csupa szeplő, pedig nehéz eltüntetni!
Nemsokára vissza kell térnie.
Kész háború dúl.
Mindenki beáll valahova: vagy a vipera
Moh asszony, vagy ön mögé.
Mivel lehet a legjobban megfélemlíteni az ellenséget?
Az arcával! Pihenjen egy kicsit!
Hogy feszes és ragyogó legyen a bőre.
Még sose csináltam ilyet. Bizsereg.
Ne nevessen, ráncos lesz! Jegyezzék meg, amit mondok:
Fehérítés, szívósság, talpraállás és visszatérés.
A visszatérés kulcsa a talpra állás és szívósság.
Ne aggódjon! Minden rendbe fog jönni.
Visszatérünk Queensbe,
Hae-int megoperálják, és meggyógyul.
Megoperálják?
Azt hittem, kizárták a lehetőségek közül.
Találtunk egy kórházat, ami vállalta.
Nemsokára elutazik Németországba.
Valóban?
De örülök!
- Ugye? - Ugye?
Jó napot! Magát kerestem.
- Engem? - Igen.
- Adni szeretnék valamit. - Mit?
De nem gondoltam, hogy összefutunk. Otthon van.
Találkozhatnánk este?
- Este? - Igen.
Persze.
Miért ilyenkor akar találkozni?
Nagyon rámenős.
Veszélyes.
Már itt van?
Igen.
- Akkor… - Előbb hadd mondjam én!
Jó. Hallgatom.
Holnap
elmegyek innen.
És nem tudom, visszajövök-e még ide valaha.
Hallottam, hogy elmennek, ezért…
Tudom, mit akar mondani.
Rájöttem
a szedres dologból.
- De nem. - Tessék?
Hogy…
Megvan
a magam baja.
Nemcsak ingóságaim, ingatlanaim, részvényeim vannak,
hanem három exférjem is.
Hát ezt nem tudtam.
Ugye?
Mindegy…
Zűrös eset vagyok
és nagy terheket cipelek.
Szóval nem
fogadhatom el.
Azért remélem, el fogja.
Mi ez?
Írt egy levelet?
Tényleg nem kellett volna…
RÉSZVÉTEM YEONG-SONG
Gyászpénz.
Hallottam az édesapjáról.
Nincs szükségem rá.
- Elmegyek. - Várjon!
Ugyan! Ne már!
Nem magának adom.
Hanem az édesapjának.
Még a leggazdagabbak is nincstelenként kezdik a másvilágon.
Nem sok, de arra elég,
hogy egyen egy kis rizslevest és igyon egyet
a barátaival.
Eszik egy jót
és elüti az időt a barátaival.
Ne legyen ilyen szomorú!
Köszönöm.
Viszlát!
Hogy érted ezt?
Itt akartok maradni?
El vagyok képedve.
Csak addig, míg találunk lakást Szöulban.
Anyád nem érti, miért kell lakást keresnetek.
Egész életemben mindig ott volt nekem a két oldalkerék.
Az egyik te.
A másik pedig te.
Miről beszélsz?
De most
leveszem őket, és a saját lábamra állok.
Ugye csak viccelsz?
Hé, te beszélted rá erre?
- Már megint? - Szívem, hallgass!
Ne mondj semmit!
Ötödik módosítás!
Nem beszélhetsz vele közvetlenül.
- Csak az ügyvédünkön át. - Mi?
- Vállalod, Hyun-woo? - Bocs, de nem.
Hé, intézhetnéd a családi ügyeinket!
Ha már itt tartunk, én is mondanék valamit.
Én sem megyek haza.
Te sem?
Hyun-woo szöuli garzonjába költözünk.
Úgyis megyünk Németországba. Közelebb van a reptér.
Nem, igazából messzebb van.
Mindegy. Új építésű és bútorozott.
Minden van, ami kell, kis helyen.
De otthon
a konyhába is lifttel kell menni.
Túl sokáig tart.
A kifogásaid is egyre hosszabbak.
Ketten akartok lenni.
Igen, asszonyom.
Szeretnék kettesben lenni vele.
Ha szabad.
Persze, ha úgy kényelmesebb nektek.
Hogyne, jól van.
Szóljatok, ha kell valami.
Ne már!
Ilyen a diszkrimináció?
Eddig még soha nem éreztem.
Legalább valami új.
Holnap pakolnak, és visszajönnek.
Ne érje felkészületlenül!
Találkoztam Da-hyével is.
Ez meg mi?
Miért jöttél vissza?
Ne szólj Moh asszonynak!
Te idióta!
Ő mondta nekem, hogy itt vagy.
Tényleg?
Azt is tudja, hogy taxival
érkeztél, az arany Buddhával a kezedben, éjnek idején.
Az emberei figyelnek.
Halljam! Miért jöttél vissza?
Bűntudat vagy bosszú?
Miért kéne bosszút állnom?
Lelkifurdalásom van.
Van lelked?
Én se tudtam.
Ő az első, aki úgy szeretett, ahogy vagyok, és megsajnáltam.
Jó ég!
Ilyen nincs!
Beleszeretett.
De biztos tudja, hogy lehet kiölni az ilyen érzéseket.
Hogy mer elárulni azok után, amit tettem érte?
Pont ezért nem szabad megbízni senkiben.
Ami Hae-int illeti…
Lehet, hogy meg fog menekülni.
Meg fogják operálni.
Hyun-woo nem nyugodott,
és talált egy kórházat, ahol vállalják.
Jövő héten mennek Németországba.
Megijesztett.
Tudja meg, milyen műtét lesz és melyik kórházban!
Mit csinálsz?
Semmit.
A csillagokat bámulom.
Az előbb egy hullócsillagot is láttam.
Tényleg?
Én álmodtam egyről, mikor veled voltam terhes.
Mindig is egy szép kislányt akartam.
És megörültem…
az álom után.
Nem tudom, hogy viselkedjem veled.
Több mint 20 éven át marakodtunk,
és most hirtelen furcsa, hogy kedves vagyok veled.
De legbelül
gyötör a bűntudat
és a megbánás.
Jó leszek hozzád.
Ez elég.
Igen?
Én is furán érezném magam, ha hirtelen megváltoznál.
Rengeteg időnk van,
úgyhogy nem kell sietni.
Egyelőre jó így.
Jól van.
Ha visszajössz Németországból, szép lassan összemelegedhetünk.
Nem tudtam, hogy ilyen fárasztó
közvetíteni.
Igen. Azt mondják, olyan stresszes, mint a katonaság.
El kell költöznünk a házból, hogy megvédjem Da-hyét
anyától.
Jaj, mi tart ilyen sokáig?
Anya, apa!
Bepakoltam!
Tényleg? Jól van.
Nemsokára csúcsforgalom lesz, indulnotok kéne. Gyorsan!
Elnézést minden kellemetlenségért,
de bűntudatom van, hogy ő itt marad.
Olyan, mintha nyaralás után
itt hagynék egy nagy zsák szemetet.
- Apa… - Á, nem gond!
De miért sietnek ennyire?
Ebédeljenek velünk!
Igen?
Nem! A házunk már több mint egy hónapja üres.
Rengeteg a tennivaló.
- Kimchis palacsintát csinálok. - Nem baj.
Kimchiset?
Egy kis ropogós kimchis palacsintát finom makgeollival?
Ez viccnek is rossz! Vezetnie kell.
Majd én vezetek.
Vagy inkább menjenek holnap.
- Jó ötlet. - Mehetnénk.
Tudjátok, milyen csodálatos, ha az ember tudja,
mikor kell távoznia?
Muszáj tudnom?
Mi elindulunk előbb.
Hogy elkerüljük a dugót.
Oké, menjetek csak!
Köszönünk mindent! Viszlát!
Remélem, sikerül a műtét!
Hae-in!
Gyere minél előbb!
Hyun-woo!
Bízom benned.
Ne aggódjon!
Tessék!
Anyád készített kimchit és körtepárlatot.
Vidd ki te!
Igen? Add csak ide!
Viszlát!
Anya, a táskád…
Ön az agglegény a 11. emeletről.
- Jó napot! - Üdv!
Nem agglegény.
Én vagyok a neje.
Nem azt mondta,
hogy egyedül lakik itt?
Most házasodtak össze?
- Igen. - Istenem!
Friss házasok!
Biztos nagyon boldogok.
Igen, azok vagyunk.
Most már hivatalosan is friss házasok vagyunk.
Hogyhogy hivatalosan?
A nő miatt.
Az a típus, aki szétkürtöli a házban. Holnap mindenki tudni fogja.
„Az agglegény a 11. emeletről feleségül vett egy gyönyörű nőt.”
Oké. És?
Akkor viselkedjünk is úgy, mint a friss házasok.
Hogyan?
A szerelmes friss házasok általában
mindig valahogy hozzáérnek egymáshoz.
Lehet, hogy a kezük, a lábuk
vagy a válluk.
Bármi.
Mindig együtt vannak
és együtt élik a hétköznapi életüket.
Egy nap megint lesznek nehézségeink.
Izgulok. Te mosolyogtál?
Akkor elővesszük a szép emlékeket,
mint a cukorkát a dobozból,
és átvészeljük a rossz pillanatokat.
Ezért kell összegyűjtenünk
a lehető legtöbb szép emléket most.
Guszta.
Mostantól a boldog emlékekre koncentrálok,
nem a részvényekre vagy a pénzre.
Az a legfontosabb, hogy feltöltsem
a cukorkás dobozt.
Miért jöttél ide olyan sokszor?
Ilyen jó a baseball?
Nem azért.
Hanem mert arra kell koncentrálnom, hogy eltaláljam a labdát.
És ez tetszett.
És ettől
jobban érzed magad?
Jólesett csak egyvalamire koncentrálni, mikor annyi minden járt a fejemben.
Csak arra kell koncentrálnom,
ami a legfontosabb.
És jelenleg
mi az?
Az, hogy megmentselek.
Csak ez számít.
Csak erre koncentrálok.
Soo-cheol Yongdu-riban marad egy darabig.
És Hae-in is Hyun-woohoz megy.
Csak az alelnök és a felesége tér vissza.
Az alelnök?
Bocsánat.
De most, hogy visszakapták a részvényeket,
nem akarná visszavenni a pozícióját is?
Ki mondta?
Majd megbánják, hogy visszajöttek.
Épp magához indultam.
Beszélhetnénk?
Hallom, Hae-int megműtik Németországban.
Ne ijedjen meg ennyire!
Csak örülök neki.
Valóban?
Persze.
Odavagyok érte, szóval természetes, hogy örülök,
hogy életben marad.
Hallom, maga is vele tart. Kérem, vigyázzon rá!
Jó.
Most már mehetek?
Megtudtam,
hogy a műtétnek van egy mellékhatása.
Ő is tudja?
Természetesen nem.
A természetét ismerve akkor nem vállalná a műtétet.
Ezek szerint nem tudja.
Mire akar kilyukadni?
Vigyázzon, hogy ne is tudja meg,
amíg meg nem operálják.
Mondtam.
Nem halhat meg.
Vigyék el a holmijukat!
Baek úrnak adják vissza az övét!
Vevőként akart idejönni, nem vezérigazgatóként,
ezért szabit vettem ki.
Igen, vevőként vagyok itt.
- Mit vesz? - Csak nézelődöm.
Nem utálta azokat, akik nem vettek semmit?
Mi ez, szauna?
Miért csak beszélgetnek és nem a pénzüket költik?
Vigyék el a székeket!
- Anya! - Anya!
Miért rohangálnak?
Menjenek a vidámparkba rohangálni.
Ezért szüntettük meg a pihenőzónákat.
Jó.
Akkor vásárolgassunk.
Kér valamit?
- Mi kellene? - Ajakápoló.
Kiszáradt a szám.
Miért fáradtam el a vásárlásban?
Fáradt?
Az nem jó.
Pihenjünk valahol!
Nem.
Ez jó.
Hihetetlen ez az elrendezés. Nincs idő pihenni.
Ajakápoló kellett, de krémet is vettünk.
Pulóvert néztünk, de kabátot is vettünk.
Kézmelegítőt nem is akartunk venni, mégis vettünk.
És most a parfümök illata csábít a boltba.
Ez az ön taktikája.
Folyamatosan lefoglalni a vásárlókat.
Ezért hozott ide ennyi pavilont.
Ha visszajövök, eltüntetem mindet.
- Miért? - Fárasztó.
Hülyeség ez a költekezés.
Lehúzás.
Vissza akarna jönni ide?
Eltüntetjük ezeket, és székeket hozunk ide.
Drága és kényelmes székeket.
Átrendezzük a teret a földszinten, és koncerteket tartunk.
Lesz egy rész, ahol rohangálhatnak a gyerekek.
Micsoda?
És egy hely a pároknak.
A szülők idehozhatják
a gyerekeket, ha kint hideg vagy meleg van.
Jó lenne.
Boldogságot kínálunk nekik.
Komolyan?
Komolyan.
Csak a műtét után ne vonja vissza.
Miért vonnám?
Láttam a filmekben.
Személyiségváltozást vagy memóriavesztést okozhat
az agyműtét.
Téved. Egyszerűen csak egy kicsit jobb ember akarok lenni,
hálából azért,
hogy tovább élhetek.
Anyuka!
Ez nem a feleséged?
Jó napot, anyuka!
Kedveském, miért sütöd le a szemed?
Valami baj van?
- Anyuka… - Megmondtam!
Nem adhatod vissza!
Bocsásson meg!
Próbáltam betartani, amit ígértem,
de sajnos kénytelen vagyok.
Jól van.
Halljam, miért?
- Mondd el neki! - Én?
Igen.
Hazudtam, hogy temetésre megyek, de közben a haverokkal játszottam.
Nem? Nem ezért, anya.
Igen.
Megtaláltad a konzolomat? Használt. Olcsó.
Még konzolt is vettél?
Miért nem mondod el te, miért?
Anyuka, Hyeon-tae részvényeket vett a spórolt pénzünkön.
És felét elbukta.
Hé!
Még kriptovalutát is vett.
Az meg mínusz 90%-on áll!
Te eszement!
Bocsáss meg!
Hyeon-suk!
Most mit mondjak?
Add vissza, majd én megszabadulok tőle.
Te járd a magad útját,
- még van időd. - Anya…
De azért
majd üzenek, ha lesz kimchi.
És gyere el érte!
Szerintem még egy ilyen okos és szép nő se tud mit kezdeni vele.
Nagyon sajnálom, Hyeon-suk.
Anyuka…
Térj észhez végre!
Szívem, én…
Eressz!
Jó hírem van!
Szívem, azt hiszem, kapok egy kis pénzt!
Hae-in vett egy házat, de annyi ideje sem volt, hogy megnézze.
Biztos ez az.
Igen. Mindennap kétszer feltakarítottam, felsöpörtem,
lekentem és lemostam a táblákat,
fertőtlenítettem a tartályokat.
És nemsokára ki is festem az egészet.
Értem.
Elég sokan költöznek a környékre, és jó helyen van a kétsávos út miatt.
Könnyű lesz kiadni.
Így van.
Egyáltalán nem rossz.
De miért kérdezi?
El akarja adni?
Beszéltem Hae-innel.
Maguknak szeretnénk ajándékozni.
Micsoda?
A könyvelőnk jelentkezni fog, ha visszamegyünk Szöulba,
és megmondja, milyen papírok kellenek.
De akkor is
az egész épületet?
Hálából.
Hú, ez hatalmas ajándék!
A szüleim háztulajdonosok lesznek!
Még így is visszaküldesz?
Szívem!
- Mit keresel itt? - Tessék?
Menj a háztulajdonosokhoz!
Igyekezz!
Átalakítom a földszintet,
és csinálok egy fitneszközpontot.
Hé, te csak törődj a konditermeddel!
Anya, már gondolkoztam, hogy elköltöztetném a szalont.
A földszint pont jó lenne.
Ne szólj közbe!
Én voltam az, aki takarított és söprögetett…
A matricákat én kapartam le! Mehetsz a harmadikra!
- Hyeon-tae! - Igen, anya?
Minél előbb add el a konditermet.
Anya, ez viccnek is rossz.
Nem vicc.
Nem fizeted a bérleti díjat.
Ne már, anya!
- Apa! - Fiam.
Igen?
Ilyenkor jó, ha van szerződés.
„Ha a bérlő kettő vagy több alkalommal elmulasztja a bérleti díj fizetését,
a szerződés megszüntethető.”
- Megmutassam? - Na és?
- Ki akartok dobni? - Nem.
Felszólítalak, hogy fizess.
Minden hónap tizedikén.
Apa!
És velem mi lesz?
Velem mi lesz?
A földszint díja egymillió. Beköltözhetsz, ha ki tudod fizetni.
Az több, mint amit most fizetek.
A mi házunk jobb helyen van.
Mindegy, örömmel tekintünk
az új családi feszültség elé
az épület miatt.
Alig várjuk.
Ne már, apa!
Nem kell a feszkó a családban!
De igen!
Sokszor éreztem úgy, hogy szemtelenek vagytok.
Az épület révén
jobban fogtok tisztelni minket.
- Tévedsz. - Tessék?
Nekem csak a bérleti díj kell.
Most már csak az?
Mondhattad volna.
Mindegy…
- A DuBong-ház… - Mi?
- Az mi? - Du-gwan és Bong-ae épülete.
- Jesszus! - De gagyi név!
Elvárjuk, hogy lelkiismeretesen fizessétek a bérleti díjat,
annak ellenére, hogy a gyerekeink vagytok.
Véssétek a fejetekbe!
Csak október van, de már karácsonyra készülődnek.
Az ön utasítására.
Az enyémre?
Lazítani akarnak hálaadás után?
Jön a karácsony. Közeleg a tél.
Dobjuk fel a hangulatot,
hogy vegyék a télikabátokat.
Ne várjunk a többi boltra!
Készüljünk fel, és kezdjük el a karácsonyi akciókat
rögtön mindenszentek után!
Igen.
- Tesztelik a díszvilágítást? - Igen.
A berendezők és a marketingesek sokat dolgoztak ma.
Hallucinálok,
vagy tényleg esik a hó?
Én is látom.
De ez nem csak próba?
Egy pillanat.
Ősszel havazik.
Előbb akartad látni a havat.
Valóra vált a kívánságod.
Igazad volt.
Javul a helyzet. Minden kívánságom valóra válik.
Szerintem az első szerelmem is rám talál.
Hát…
Nem hiszem, hogy ezért esik a hó.
Miért?
Biztos ez is így lesz.
Ki a fene az a pasi,
hogy ennyire rá vagy kattanva?
Sosem akartam elmondani,
nehogy beképzeld magad.
De itt a második titkom.
- Mi az? - A 372-es busz volt?
- Tessék? - A busz, amivel
hazamentél munka után.
Ja? Igen.
Az volt.
És mindig hátul ültél, az ablak mellett.
Igen, tényleg. Honnan tudod?
Szerinted?
Hazáig követtem a buszodat,
és rengetegszer átkeltem a Han-folyón
a nagy forgalom ellenére is. Másfél órám ráment.
De miért?
A busz, amiről meséltem, a 372-es busz volt.
A fickó pedig te.
Oké.
Hogy vettek fel az egyetemre?
Micsoda?
Akkor én vagyok?
Én? Én voltam a fickó a buszon?
Igen, te voltál.
Mint egy gerlepár.
Amúgy miért kezdtek havat szórni a szerelők?
Baek igazgató úr kérésére.
Uram, kérem, teszteljék le a hógépet is a próbán!
Szerintem arra nincs szükség.
A jogi osztálynak fel kell készülnie.
Gond lehet, ha egy vásárló elesik.
Meg kell néznem, mennyire fog csúszni.
Hogyne, ha muszáj.
Nagy hópelyheket kérnék, ha lehet.
Rendben.
- Köszönöm! - Nincs mit.
Szerelem van a levegőben.
Ugye?
Válás, aztán újraházasodás.
Van ilyen?
Tényleg én vagyok?
Az első szerelmed?
Már biztos elindultak.
Kíváncsi vagyok, mikor érnek ide.
Beletelik egy kis időbe.
A reggeli imám meghallgatásra talált.
Hae-in jobban lesz a műtét után,
és boldogan él majd Hyun-wooval.
Hát…
Van egy probléma.
Milyen probléma?
A műtét után…
Jaj!
Elveszítheti a memóriáját.
Hogyhogy?
Lehetséges mellékhatás.
De mit tehetnénk?
Nem halhat meg.
Nem volt más választás.
Mondtam Hyun-woonak, hogy ne mondja el neki.
Ezt…
okosan tetted.
Borzasztó természete van, mivel rám hasonlít.
Emiatt lemondta volna a műtétet.
De…
akkor is…
mi lesz szegény kislányunkkal?
Szegényke…
Jól vagy?
Persze.
Ne aggódj!
Frankfurtba utazik?
Igen.
AZONOSÍTOTTÁK A VÍZTÁROZÓBAN TALÁLT HOLTTESTET, AZ ÁLDOZAT PYEON SEONG-UK
És mi a harmadik?
Micsoda?
Azt mondtad, három titkot árulsz el a műtét előtt.
De csak kettőt mondtál el.
Ja, az?
A harmadik…
- Yeong-suk. - Yeong-suk?
- A mosómedve a tetőn? - Igen.
Sosem sikerült megpillantanom.
Komolyan.
Egyszer sem.
- Mi van vele? - Csak kitaláltam.
Hogy lakhatna ott egy mosómedve? Tényleg elhitted?
Ne már!
Négy évig hülyítettél.
Mindig szólongattam, amikor felmentem oda.
Bolond vagy.
Ez az?
Hae-in!
Igen?
Van valami,
amit én sem mondtam el neked.
Mi az?
Ki vele!
Valami baj van?
Mégsem tudnak
megoperálni?
Nem.
Hanem…
nagyon valószínű,
hogy a műtét után elveszted az emlékeidet.
Hogy érted ezt?
Melyikeket?
Várhatóan…
mindet.
El fogsz felejteni
mindenkit, minden helyet, ahol valaha jártál,
és mindent, amit átéltél.
De akkor is
ez az egyetlen esélyed,
hogy életben maradj.
Tehát…
azt mondod,
hogy választanom kell?
Ha megműtenek, mindent elfelejtek, ha nem, akkor meghalok.
Azt mondod, válasszam a kisebbik rosszat?
Nem.
Hanem?
Hagyjuk!
Vegyük úgy, hogy csak egy szép álom volt.
Eressz! Eressz el, hallod?
Ne dönts most!
Ne gondolkozz!
Csak figyelj rám!
Csak… élj!
Ezt kérem.
Kérlek…
élj!
Jó?
EPILÓGUS
Szia, Hae-in!
Baek Hyun-woo vagyok.
A férjed.
Biztosan össze vagy zavarodva és félsz.
Én is.
Nem emlékszel semmire,
és egy vadidegen azt mondja, a férjed.
Nem értesz semmit.
De…
ez jó hír.
Mert te…
nagyon beteg voltál,
de most már jobban vagy.
Biztos kíváncsi vagy, milyen ember voltál.
Kiborító lehet,
hogy nem emlékszel.
De egyet se félj!
Mert én…
Én mindenre emlékszem.
Elmondok mindent…
amit tudok.
Nem kéne sírnom.
Most látod először
az arcomat.
De figyelmeztetlek.
Még ha nem is vagyok az eseted,
sajnálom, nem szakíthatok veled.
Mert megegyeztünk,
hogy nem válunk el,
ha meggondolod magad.
Még ha nem is tetszem…
Ha törik, ha szakad…
Még akkor is…
ha elfelejted
amit megfogadtunk,
megígértem,
hogy mindig…
veled maradok.
Köszöntsük az első havat,
maradjunk együtt,
és éljük a mindennapi közös életünket!
Töltsük meg
az üres cukorkás
dobozodat.
Menni fog.
Mert a sors hozott össze minket.
Szeret…
Szeretlek, Hae-in.
Mindig szerettelek…
és szeretni is foglak.
A KÖNNYEK KIRÁLYNŐJE
Még emlékszem
az illatokra,
a Holdra és a szélre aznap.
Ne imádkozz…
a halálért!
Az úgynevezett családodnak baja eshet.
Da-hye!
Mindig önmagamként éltem,
úgy is halok meg.
Nem hagyom.
Így találta meg azt a kórházat.
Segítek.
Ne csináld ezt!
Ne akard, hogy élni akarjak!
Hae-in!
A feliratot fordította: Kwaysser Erika