КОРОЛЕВА СЛІЗ
СЕРІЯ 13
Це наш будинок. Заходьте.
Гаразд. Це моя таємна кімната.
Коли я відкручую цю ручку й натискаю цю кнопку…
Добре. То що скажете?
Тут порожньо.
Погляньте-но.
Схоже, щось пересували.
Сліди, здається, свіжі.
Боже, мій любий батьку.
Певно, він таємно сховав гроші тут, а так курва знову все загребла.
Він навіть власним дітям не сказав про таємну кімнату.
Провели його як годиться?
Це все ти, так? Ти вбила нашого батька.
-Нащо мені це? -Бо був не потрібен.
Ти забрала гроші.
Де вони?
Не розумію, що ти таке кажеш.
Батько помер, а вам досі потрібні його гроші.
-Бідний батько. -Годі цієї дурні.
Геть із цього дому негайно.
Ти більше не маєш права тут бути.
Я живу тут законно.
Якщо хочете мене вигнати, спершу здобудьте припис суду.
Ви цього не знаєте, адвокате Пек?
Правда? Ми не можемо просто її вигнати?
Така процедура існує, але вам доведеться піти.
Це ми ще побачимо.
Ми повернемося додому.
-Ти досі хочеш залишитися? -А чому ні?
Ми понад 20 років живемо разом.
Ти казала, що ми сім'я.
-Але… -Як скажеш.
Ми скоро повернемося.
Побачимо, чи ти витримаєш.
Хеін.
Дідусю?
Я б дуже хотів поговорити з тобою
віч-на-віч.
Та все ж
я радий, що можу поговорити з тобою так.
Дякую.
Час від часу розум повертається до мене на короткі миті,
мов промені сонця, що проникають у підвал.
Та я можу зробити небагато.
І мало що пам'ятаю.
Я просто сповнений каяття.
Усе життя я ганявся за грошима.
Робив усе можливе,
щоб зберегти здобуті гроші.
Більшість років змарнував на це.
І що мені залишилося?
Я хочу, щоб ви всі знали, що я жалкую,
що так жив.
КОЛИШНІЙ ГОЛОВА ХОН МАНДЕ
Маю надію, ви житимете інакше.
Я щиро сподіваюся,
що в кінці шляху ви не озирнетеся
на змарноване минуле.
Тату…
Я вас усіх люблю.
І…
Пробачте мені.
Ти мусиш поїсти, хоч і не голодна.
Хочеш піти в авто, якщо змерзла?
Не треба.
Дуже дивні
відчуття.
Наче я на репетиції.
На репетиції?
Репетиції смерті.
Я не знала,
що похорони такі складні.
У землі викопують яму, опускають труну,
їдять рисовий суп у наметі й тужать біля могили.
А коли настане час,
усі підуть додому.
А я залишуся зовсім сама.
Ти знаєш, що три місяці, які мені прогнозували,
уже минули.
Я можу померти навіть сьогодні.
Та сім'я була б змушена знову горювати, якби я померла.
Це було б
не дуже добре для нашої сім'ї, еге ж?
Отже, тебе
хвилює саме це?
Що твої рідні знову горюватимуть?
Ні.
Я постійно думала, що хочу жити.
Сонячно.
Такі гарні хмаринки, і пташки співають.
Цей світ настільки прекрасний, що аж бісить.
Звісно, я хочу жити.
ПЕРЕВІРКА ОСОБИ ЗАЧЕКАЙТЕ
БЕЗПЕКА
Як ти їх знайшла?
ПАРК РОЗВАГ «ДРІМЛЕНД»
Гаразд. Це моя таємна кімната.
Коли я відкручую цю ручку й натискаю цю кнопку…
Дякую.
Я ж казала.
Я любила тебе по-своєму.
Ці гроші вбережуть тебе.
Його донька хвора,
а тепер він ще й батька втратив.
Певно, пан Хон у розпачі.
Авжеж.
Але можна сказати, що справи його сім'ї налагодяться
після смерті голови.
-Що ти кажеш? -Боже.
Слухай-но.
Дивись.
Голова Хон доручив 21% своїх акцій
тій жінці Мо Сильхі.
Але він помер.
-І їх отримала сім'я. -Ясно.
Загальна кількість акцій Юн Инсуна була 59,1%.
А зараз вони впали до 38,1%.
Наші колишні родичі отримають свої заморожені акції.
-І тоді матимуть 34,7% загалом. -Ясно.
Тоді різниця буде 3,4%.
-Це дуже близько. -Так.
Чому ти так добре в цьому тямиш?
-Я член клубу. -Якого клубу?
«Дрібних акціонерів Квінз».
Затамувавши подих, ми чекаємо результатів ворожнечі між керівниками.
Навіщо?
Знаю, що я корисливий.
Але сам подумай.
-Що буде з Хюнву? -Ти про що?
Будьмо відверті. Він докладає
всіх зусиль, щоб допомогти їм після всього.
Можливо, вони йому якось віддячать.
Може, дадуть йому трохи акцій чи призначать пізніше гендиректором.
Я багато не прошу,
але можеш зробити для мене одну річ?
Авжеж.
Яку саме?
Якщо тебе хтось спитає, хто твій батько,
не кажи, що це я.
Боже.
Чому це?
Чому ні? Агов, зачекай.
Дякую вам за все.
Та немає за що.
Усе владнається, коли повернетеся в Сеул.
Ви так гадаєте?
Розумієте…
Ця хурма
колись була дуже гіркою.
Але є один спосіб перетворити ці дуже гіркі фрукти…
-На солодкі. -Який?
Вимочити їх.
Наливаєте трохи соджу згори,
загортаєте фрукт і залишаєте на деякий час.
І вони стають солодкими.
Ось. Скуштуйте.
Солодка.
Життя може бути таким гірким, як ця хурма.
Життя гірке саме по собі,
тож уявіть, якщо полити його гірким соджу.
Боже, воно буде нестерпним.
Та якщо це витримати,
то життя знову стане солодким.
І це дасть наснаги бути сильними.
Ви так не вважаєте?
Мабуть.
Агов, ходи й випий з нами.
Звісно.
МІЖНАРОДНИЙ ВИКЛИК
Мені телефонують з Німеччини. Вибачте.
Алло?
Наша лабораторія нещодавно розробила хірургічний метод
з використанням низьких частот ультразвуку в поєднанні з мікробульбашками,
що ідеально підходить для таких пацієнтів, як пані Хон,
яким не можна робити краніектомію
через ступінь поширення в мозку.
Ми не можемо гарантувати повного одужання,
та нещодавно ми отримали гарний прогноз від цієї процедури в подібному випадку.
Однак…
Це означає, що їй зроблять операцію?
Так.
Дякувати богу.
Її випадок доволі складний, адже вони не можуть провести втручання в мозок.
Але можуть знищити ракові клітини
високоінтенсивним ультразвуком.
Нещодавно в них був успішний випадок.
Добре. Справи йдуть на лад.
Дякую, Хюнву. Хеін знає?
-Я мушу їй сказати. -Однак…
Є проблема.
Господи, Хеін. Це схоже на сон.
Боже, це, мабуть, подарунок
від батька.
Це правда?
-Їй зроблять операцію? -Так.
Я такий радий за тебе.
Господи.
Я така вдячна.
Вітаю.
Вітаю, люба.
Як тобі повідомили? Електронкою? Телефоном?
Це був відеодзвінок?
Мені зателефонували.
Зателефонували?
Ти не думаєш, що це шахраї?
Ні, не шахраї.
Зрозуміло.
Гаразд. Добраніч.
До речі, ти певен, що операція допоможе в такому рідкісному випадку, як мій?
Так.
Певен.
Ясно.
А дата?
Скажи їм, що я приїду негайно.
Сказав.
Що ж, добре.
Хочеш сказати,
що ця операція
врятує мені життя?
Хеін знає?
Я мушу їй сказати.
Однак…
Є проблема.
Частину гіпокампу буде пошкоджено.
-У процесі. -І що?
Дуже ймовірно…
що вона втратить довгострокову пам'ять.
Зачекай.
Що ти таке кажеш?
Вона може втратити всі спогади
про час до операції.
Але це наш єдиний шанс,
якщо ми хочемо,
щоб вона жила.
Їй лейкоцити збільшуються повільно,
тому вона не зможе пройти клінічні випробування.
І в нас справді немає часу.
Вона може відмовитися від лікування,
якщо почує про побічну дію.
А якщо
її час спливе?
Хюнву.
Тримай це в таємниці.
Спершу відвези її в Німеччину, а потім там переконаєш.
Благаю тебе.
Їй потрібна операція, щоб вижити.
Тоді я зможу вижити?
У чому річ?
Так, зможеш.
Не хвилюйся.
Гаразд.
Добраніч.
Хеін.
Усе гаразд.
У мене все добре. Справді.
Я давно не почувалася добре.
Це сльози радості.
Так, я знаю.
Таке відчуття,
наче я прокинулася після довгого кошмару.
У тебе вже все добре.
Ходімо спати.
ХЕІН ХЮНВУ
Доброго ранку.
Ти не мусиш сьогодні йти на роботу?
Ні.
Тоді погуляймо.
Давай.
СТАНЦІЯ ГУРАН-РІ
КАСА
Два квитки.
Гаразд.
-Гаразд. -Що?
Після медового місяця це наша перша подорож?
Твоя правда.
Я надто багато працювала.
Після операції ми багато подорожуватимемо.
Обіцяю.
Добре.
Послухай.
Я хочу, щоб перед операцією все було без зайвих домішок.
Саме тому мені подобається свіжовичавлений сік, знаєш?
Знаю. Що ти надумала?
Я не планувала цього приховувати,
але є три речі, про які я тобі не казала.
Три?
Я у всьому зізнаюся перед від'їздом.
Розповідатиму по одній на день.
Авжеж. Про що йдеться?
Ти сказав,
що знайшов цей програвач.
Знайшов.
Він мій.
-Що? -Бачиш тут «Х»?
Вона означає «Хеін».
Я загубила його на шкільному подвір'ї, коли їхала за кордон на навчання.
І поглянь, де він зараз.
Це неможливо.
Авжеж, можливо.
Я не вірю.
З нами сталося щось неймовірне.
Це може небагато означати для тебе,
оскільки я була ніким у твоєму житті.
Ні, ти помиляєшся.
Послухай. Насправді я…
Не бійся.
Я не гримаю на тебе. Чому?
Бо я не така, як колись.
Скоро я народжуся знову.
Я буду оптимісткою
і бачитиму тільки хороше.
Та невже?
Так.
Цей програвач — живий свідок нашої історії.
Тому я зосереджуся тільки на цьому позитивному моменті.
Це добре.
Инсун сказав мені,
що врятував мене в минулому
і це прозвучало так, наче це наша доля.
Що? Доля?
Боже.
Він що, сказився? Як він насмілився таке молоти?
І що? У нас власна історія, як у кіно.
Коли я побачила тебе на шкільному подвір'ї,
то подумала: «Цей красунчик учиться в моїй школі?
Не віриться, що я їду.
Це жахливо».
Ось що я подумала.
Чорні туфельки.
На тобі були
чорні туфельки.
У тебе були білі шкарпетки
й дуже світла шкіра.
І волосся зав'язане у високий хвостик.
Тоді я часто зав'язувала хвостики.
Коли я побачив тебе, то подумав:
«Я знайшов її.
Дівчину моєї мрії».
Наступного дня я всюди тебе шукав.
Мені не вдалося побачити твій бейдж.
-Справді? -Так.
Ти була, мов Попелюшка.
Залишила по собі тільки програвач.
Я божеволів.
Але глянь на нас зараз.
Наші шляхи знову перетнулися, ми одружилися…
Потім розлучилися, але це пусте.
Це, як то кажуть, справжня доля.
Гаразд.
Оскільки я жінка твоєї мрії,
і це доля…
Із цієї миті…
Я не знала,
що ця фраза така прекрасна.
У мене сльози виступають.
Я не думала, що буду частиною твого майбутнього.
Але зараз у нас є майбутнє разом.
До речі…
Я анулюю розлучення, як ти й просив.
Що це за обличчя?
Не передумай.
Я керую універмагом.
Ненавиджу клієнтів, які повертають речі й вимагають відшкодування.
Ти не зможеш передумати,
навіть якщо колись прокинешся
й розлюбиш мене.
Якщо хтось передумав, це не причина отримувати відшкодування. Це факт.
Навіть якщо ми
страшенно сваритимемося,
і я тобі набридну…
Навіть якщо ти скажеш, що не пам'ятаєш цієї обіцянки,
повернення назад немає.
Я буду поруч із тобою.
Гаразд. Будь.
Тож годі балачок.
Найбільше я люблю,
коли можна просто слухати твоє серцебиття.
Я провела певні розрахунки.
П'ять відсотків — це сорок п'ять мільярдів вон.
Але я візьму тільки 40 мільярдів.
Надворі мене навіть чекає авто, якщо це готівка.
-Велике. -Ти що, кредитор?
Може, з мого боку це прозвучить нахабно,
але, мабуть, наше минуле зробило мене такою, як зараз.
Мене кілька разів зраджували, коли я робила всю роботу.
Перевір.
КО ЧОНДЖА
Один, два, три, чотири, п'ять, шість сім, вісім, дев'ять, десять…
Я вас поважаю, пані.
Розкішне обличчя, переконлива мова й сильна харизма.
Таке нечасто зустрінеш в одній людині.
Я хочу жити мудро, як ви.
-Платіж призупинений. -Перепрошую?
Ти зможеш потратити гроші, тільки коли я дозволю.
Пані.
Наше минуле зробило тебе такою, як зараз?
Навзаєм. Мене кілька разів зраджували.
-Послухайте. -Я скасую призупинення.
Коли мене задовольнить твоя робота. Тоді й забереш гроші.
Господи.
А ви таки мудра.
Мамо!
Що це все таке? Сезон квашеної кімчі ще не почався!
Сім'я Хеін їде, а мені нічого їм дати.
Дам їм трохи екстракту груші й кімчі.
Це зовсім не трохи.
Я думала, що пригощу сусідів
і літніх людей.
Ти сама цього не зробиш.
Тоді надівай рукавиці й допомагай.
Ну, цими руками я заробляю на життя.
Дозвольте допомогти.
-Нарізати дайкон? -Було б чудово.
Боже, яка вона вправна.
Вона вміє нарізати.
Вона вміє нарізати так, як ніхто у світі.
-Зрозуміло. -Ясно.
-І вона смілива. -Чому?
Слухай.
Гадаєш, я тебе прийму, якщо ти це робитимеш?
Я на це й не сподіваюся.
Я поїду, коли закінчу тут.
Не хвилюйтеся, мамо.
Але чомусь ти досі мене так називаєш.
Ти дражнишся? Не називай мене так.
Але я хочу.
Що?
Ви перша людина, яку я назвала мамою.
Тому прошу, дозвольте мені.
-Ось, прошу. -Агов.
-Ти закінчила? -Ще щось?
Достатньо.
Я поріжу зелену цибулю.
Неймовірно.
-Знаєте, а вона мені подобається. -Чому?
Подобається, що вона не боїться і відверто говорить свекрусі
усе, що думає.
Хеін.
Сідай-но. Вони всі знають
про операцію і раді за тебе.
Я така рада за вас.
-Я рада. -Усе владналося.
Дякую.
До речі,
що це ви робили?
Так. Ти вже таке робила? Фарбувала нігті бальзамом?
-Ні. -Є одна легенда про нігті.
Як фарба не зійде до першого снігу, перше кохання буде щасливим.
Тому Бансіль завжди фарбує нігті восени, а не влітку.
Як романтично.
Насправді, як на мене, у неї є прихований мотив.
Я б не назвала це прихованим мотивом.
Так сталося, що він розлучений.
-Агов. -Я цього не хотіла раніше.
Але ми останнім часом часто зустрічаємо одне одного.
Тому мої почуття…
Та стули ти свою пельку.
-Годі вже. -Стій.
-Замовкни. -Вибачте.
Мабуть, я була надто відверта. Сподіваюся. ви не образилися, пані Хон.
-На що саме? -Розумієте…
Хюнву колись багато фліртував зі мною,
у церкві, коли ми ще були в старшій школі.
Коли він узагалі таке робив?
Ти не знала?
Вони колись роздавали солодощі в церкві,
і він завжди давав мені кілька штук,
і всі бачили.
Це тому, що ти завжди з'їдала солодощі інших дітей.
Хеін, прошу, зрозумій правильно.
Не верзи дурниць, Бансіль.
До першого снігу, кажете?
-Поглянь-но. -Бальзам?
Не просто бальзам.
-Тобто? -Це на знак мого хвилювання й надії.
А ще очікування першого снігу, якого я не думала побачити.
Я не думала, що колись іще побачу зиму,
не кажучи вже про перший сніг.
Але зараз це можливо.
Звісно.
І воно буде щасливим, якщо колір не зійде до тих пір.
-Що буде щасливим? -Моє перше кохання.
Під «першим коханням»
ти маєш на увазі того хлопця з автобуса чи таксі?
Ти радієш, коли бачиш її здалеку. Постійно думаєш про цю людину.
Змінюєш маршрут, щоб іще раз її побачити.
Ти була рада бачити його здалеку.
Постійно думала про нього.
Ти змінювала маршрут, щоб іще раз його побачити.
Ти про цього паскуду?
Чому ти його обзиваєш?
Гаразд.
-Про цього хлопця? -Так.
Сподіваюся, цього року
засніжить швидше.
Хеін, ти ж навіть узяла мою каблучку.
Твоє перше кохання не має бути щасливим,
інакше це все ускладнить.
Ти слухаєш?
Хеін.
-Майкл зустрівся з Хон Помсоком? -Так, як гендиректор «Евер Ейч».
Мабуть, найстарший син тепер захоче повернутися, адже батько помер.
«Евер Ейч» з'явилася
у списку акціонерів як маленька корпорація.
Мабуть, він збирає акції, відколи вони впали.
Він питав у інвесторів про моє місце.
Нехай спробує, але ти в безпеці з тим, що я тобі дала.
Як ви й казали,
ми зареєстрували фіктивні компанії в Гонконгу й Швейцарії
та відкрили бізнес-рахунок у банку IEBC.
Керувати ним можете тільки ви.
-Яка ваша перша транзакція? -Зробіть 2,1% середньозваженої ціни.
ОЗНАЧАЄ КУПУВАТИ ПОТРОХУ АКЦІЙ ЧЕРЕЗ РЕГУЛЯРНІ ПРОМІЖКИ ЧАСУ
-Так. -Він заковтнув наживку.
І почав використовувати таємні кошти.
Мабуть, хвилюється, що мій дядько може зайняти його місце.
Пан Хон ще досі в Нью-Йорку?
Так, він зустрічається з інвесторами.
Тримайте Инсуна в курсі подій,
хай тривожиться і купує акції на гроші з таємних коштів.
-Так. -Здобудемо неспростовні докази.
І звинуватимо його в розкраданні, зловживанні та порушенні
законів про валютні операції.
До речі,
той чоловік, Пйон Сонук…
Хіба це не він тебе викрав?
Так, він погодився передати
подвійний контракт та інформацію на директора Чо.
Але так і не з'явився, і я не можу його знайти.
Він уже тиждень не витрачає гроші й не використовує телефон.
Можливо, він сховався.
О боже!
Учора вночі знайшли мертвим чоловіка років 40
біля водосховища Самбан в Йончжин-гуні, провінція Кьонгі.
Його вдарили ножем.
Установити особу неможливо через сильне розкладання тіла…
Як це може бути моїм і водночас не моїм?
Пані Кім!
Приїхала дивовижна Ґрейс!
Боже, чому вона повернулася?
Що ви робите?
Не бачиш? Готую сушену хурму.
Господи.
Ваші руки стали шорсткі.
А що це за темні кола?
Усе те ластовиння, яке я так стирала, повернулося.
Ви скоро знову з'явитеся там.
Це справжнє поле бою.
Усі стануть на бік або пані Мо,
тієї лисицюри, або на ваш.
Який найкращий спосіб затюкати опонента?
Обличчям, звісно. Негайно лягайте.
Вам треба мати підтягнутий і сяючий вигляд.
Я ніколи цього не робила. Лоскотно.
Не посміхайтеся, бо з'являться зморшки. Пам'ятайте про це.
Відбілювання, стійкість, відновлення та повернення.
Найкраще повернення — з допомогою відновлення й стійкості.
Не хвилюйся. Усе стане на свої місця.
Ми повернемося в «Квінз»,
а Хеін зроблять операцію, і вона знову одужає.
Їй зроблять операцію?
Я думала, про операцію не йдеться.
Ми знайшли лікарню, яка може це зробити.
Невдовзі вона поїде в Німеччину.
Та невже?
Я така рада.
-Не кажи. -Ще б пак.
Вітаю, я хотів вас бачити.
-Мене? -Так.
-Я підготував дещо для вас. -Що саме?
Але я не думав, що зустріну вас, і залишив це вдома.
Зустрінемося ввечері?
-Увечері? -Так.
Гаразд.
Чому він хоче зустрітися о цій порі?
Він такий завзятий.
Він небезпечний.
Ви вже тут.
Так.
-Що ж, я… -Дозвольте спершу мені.
Гаразд. Слухаю.
Я поїду
завтра.
І не знаю, коли приїду знову.
Я чув, що ви їдете, тому…
Я знаю, що ви хочете сказати.
Я це зрозуміла
ще з тією шовковицею.
-Але ні. -Вибачте?
Що ви…
Я маю
багато чого за спиною.
Не лише рухоме майно, нерухомість, акції та облігації,
а й трьох колишніх чоловіків.
Я й гадки не мав.
Правда ж?
Хай там як…
Я непроста людина
і маю багато проблем.
Тому не можу
прийняти цього.
Сподіваюся, ви таки приймете.
Що це?
Ви написали лист?
Не слід було…
МОЇ СПІВЧУТТЯ КІМ ЙОНСОН
Це гроші на знак співчуття.
Я чув про вашого батька.
Мені цього не потрібно.
-Я піду. -Ні, зачекайте.
Ну ж бо. Так не годиться.
Це не для вас.
Це для вашого батька.
Навіть найбагатші вирушають у потойбіччя без грошей.
Тут небагато, але я певен,
він зможе сьогодні з'їсти рисовий суп та трохи випити
зі своїми друзями.
Він смачно поїсть
і розважиться зі своїми друзями.
Тому не слід так сумувати.
Дякую.
Бувайте.
Що ти маєш на увазі?
Ти хочеш залишитися тут?
Я приголомшена.
Це тимчасово. Доки ми не знайдемо житло в Сеулі.
Твоя мати не розуміє, навіщо тобі шукати житло.
Усе життя в мене було двоє тренувальних коліщат.
Одне — ти.
А друге — ти.
Що ти хочеш сказати?
Але зараз
я хочу зняти їх і сам стати на ноги.
Не говори дурниць.
Це ти його переконала?
-Знову змусила його? -Кохана, помовч.
Нічого не кажи.
Це як у суді.
Тобі заборонено говорити з нею напряму.
-Говори з нашим адвокатом. -Що?
-Прошу, зроби це, Хюнву. -Вибач, я відмовляюся.
Ти сам можеш вирішити проблеми своєї сім'ї.
Оскільки про це мова, я теж хочу дещо сказати.
Я теж не вернуся додому.
І ти?
Ми переїжджаємо в його квартиру в Сеулі.
Скоро поїдемо в Німеччину, а звідти ближче до аеропорту.
Ні, насправді звідти далі.
А найкраще — це новобудова з меблями.
На тій малій площі є все, що нам треба.
А от удома
ми на кухню добираємося ліфтом.
Це якось аж надто довго.
Твої виправдання ще довші.
Вам просто потрібен час на самоті.
Так, пані.
Я хочу провести трохи часу з нею на самоті.
Дозвольте нам це.
Звісно, якщо вам так зручніше.
Авжеж, можна.
Скажеш, якщо щось знадобиться.
Боже.
То ось на що схожа дискримінація?
У мене це вперше.
Але це хоч щось нове.
Вони пакують речі й повертаються додому.
Готуйтеся до їхнього приїзду.
А ще я бачила Дахйе.
Що таке?
Чому ти повернулася?
Не кажи пані Мо.
Ти дурепа.
Це вона сказала мені, що ти тут.
Серйозно?
Вона знає, що ти приїхала сюди
посеред ночі в таксі із золотим Буддою.
Її люди стежать за тобою.
То скажи-но. Чому ти приїхала?
Це каяття чи образа?
На що мені ображатися?
Совість замучила.
Не знала, що вона в тебе є.
Я теж не знала.
Він першим покохав мене такою, як я є, і мені стало совісно.
Господи.
Неймовірно.
Вона закохалася в нього.
Без сумніву, ви знаєте, що цих почуттів не спинити.
Вона мене зрадила, коли я стільки для неї зробила?
Ось чому не можна довіряти людям.
А щодо Хеін…
Можливо, їй удасться врятуватися.
Їй зроблять операцію.
Хюнву всюди шукав допомоги,
і вони знайшли лікарню, яка допоможе.
Наступного тижня вони летять у Німеччину.
Ти мене злякав.
Дізнайся, що то за лікарня і яку операцію їй робитимуть.
Що ти робиш?
Та нічого.
Звідси видно багато зірок.
Нещодавно навіть бачила летючу зірку.
Справді?
Мені одна така снилася, коли я була вагітна тобою.
Я завжди хотіла гарну доньку.
Я була в захваті…
після того сну.
Я не знаю, як поводитися.
Ми понад 20 років гризлися, мов кішка з собакою,
тому мені ніяково зненацька поводитися з тобою так ніжно.
Та глибоко в душі
я відчуваю провину
й каяття.
Хочу бути доброю.
Так теж підійде.
Справді?
Мені б теж було ніяково, якби ти раптово змінилася.
У нас буде багато часу,
тому не варто поспішати.
Наразі цього вистачить.
Гаразд.
Коли повернешся з Німеччини, ми поступово зблизимося одна з одною.
Я не знав, що так нестерпно
бути посередником між ними.
Звісно. Кажуть, це такий самий стрес, як піти в армію.
Нам треба виїхати з дому, якщо я хочу захистити Дахйе
від моєї мами.
Боже. Чому вони так довго?
Мамо, тату.
Я спакував ваші речі.
Справді? Гаразд.
Скоро почнуться затори, тому вам слід вирушати. Хутчіш.
Пробачте за всі незручності,
та найбільше я почуваюся винним, бо залишаю його.
Це наче залишити
торбу зі сміттям після відпочинку.
-Батьку… -Боже, не хвилюйтеся.
І чому ви так поспішаєте?
Пообідайте з нами.
Може, й справді?
Ні! Наш дім пустує вже понад місяць.
Є про що подбати.
-Я хотіла приготувати млинці з кімчі. -Та нічого.
Млинці з кімчі?
Що скажете, може, хрустких млинців з кімчі й смачного маколі?
Це абсурд. Він же за кермом.
Я сяду за кермо.
Або й взагалі поїдете завтра.
-Так і треба. -Ми могли б.
Ви знаєте, як прекрасно,
якщо знаєш, коли треба піти?
А мені треба це знати?
Ми вже поїдемо.
Не хочемо потрапити в затори.
Справді, тоді слід виїхати раніше.
Дякую вам за все. Бувайте.
Щасти тобі з операцією.
Хеін.
Ще побачимося.
Хюнву.
Я тобі довіряю.
Не хвилюйтеся.
Тримай.
Твоя мама приготувала кімчі й грушевий екстракт.
Понеси це йому.
А треба? Дай мені.
Бувайте.
Мамо, твоя сумочка…
Ви той одинак з 11 поверху.
-Вітаю. -Привіт.
Він не одинак.
Я його дружина.
Хіба ви не казали,
що живете тут сам?
Ви недавно одружилися?
-Так. -Господи!
Ви молодята!
Мабуть, ви дуже щасливі.
Так і є.
Отже, ми офіційно молодята.
Чому це офіційно?
Через ту пані.
Така жінка до завтра розповість про нас усьому будинку.
«Одинак з 11 поверху одружився з розкішною жінкою».
Гаразд. І що?
Ми мусимо поводитися, як молодята.
Як це?
Закохані молодята зазвичай
якимось чином завжди торкаються одне одного.
Руками, ногами
чи плечима.
Будь-чим.
Вони часто поруч
і проводять разом кожен день.
Колись ми знову зіткнемося з труднощами.
Я хвилююся. Ти посміхнулася?
Тоді витягнемо ці щасливі спогади,
немов цукерки з цукерниці,
та проживемо ці миті.
Тому нам треба зібрати
якомога більше хороших спогадів зараз.
Здається, смачно.
Надалі думатиму про те, щоб зібрати більше щасливих спогадів,
а не акцій чи грошей.
Найважливіше для мене зараз —
це наповнити мою цукерницю.
Чому ти так часто приходив сюди?
Грати в бейсбол так цікаво?
Це не тому.
Мені треба лише зосередитися на тому, щоб влучити в м'яч.
Це мені й подобалося.
Через це
ти почувався краще?
Ну… Було приємно зосередитися на чомусь одному, коли було так складно.
Мені треба лише зосередитися
на найважливішому.
І що це
зараз?
Урятувати тебе, звісно.
Лише це має значення.
Я зосереджуся тільки на цьому.
Сучхоль деякий час поживе в Йонду-рі.
Хеін теж вирішила пожити з Хюнву.
Повертаються лише віцеголова та його дружина.
Віцеголова?
Вибачте.
Але оскільки вони повернули свої акції,
хіба він не захоче повернутися на посаду?
Хто це сказав?
Вони пошкодують, що повертаються сюди.
Я хотів зустрілися з тобою.
Ми можемо поговорити?
Я чув, Хеін робитимуть операцію в Німеччині.
Не хвилюйся так.
Я просто радий за неї.
Та невже?
Звісно.
Я маю почуття до неї, тому це природно, що я радію,
що вона житиме.
Я чув, ти їдеш із нею. Прошу, подбай про неї.
Гаразд.
Можна вже йти?
Я дізнався,
що в цієї операції є побічна дія.
Вона знає?
Звісно, ні.
Знаючи її характер, вона б відмовилася від операції, якби знала.
Тому вона, певно, не знає.
До чого ти хилиш?
Обов'язково тримай це в таємниці,
щоб їй зробили операцію.
Я ж казав.
Я хочу, щоб вона жила.
Приберіть усі їхні речі.
І поверніть пану Пек його речі.
Ви хотіли прийти сюди як клієнтка, а не гендиректорка,
тому я навіть узяла вихідний.
Так, я тут як клієнтка.
-Що купуватимете? -Я просто дивлюся.
Але ж вам не подобалися ті, хто нічого не купує?
Це що, сауна?
Чому вони розмовляють, а не витрачають тут гроші?
-Приберіть крісла. -Мамо!
-Мамо!
Чому вони тут бігають?
Нехай ідуть у парк розваг.
Тому ми позбулися відпочинкових зон.
Гаразд.
Тоді я витрачу гроші.
Ти щось хочеш?
-Тобі щось треба? -Бальзам для губ.
У мене сухі губи.
Чому я так стомилася після шопінгу?
Ви стомилися?
Це недобре.
Ходімо відпочиньмо десь.
Ні.
Це добре.
Планування неймовірне. Немає часу відпочивати.
Ми шукали бальзам для губ, узяли ще й крем.
Купували трикотаж, і придбали ще й пальто.
Ми не планували купити шарф чи рукавички, але їх теж узяли.
А зараз нас спокушає запах парфумів.
Це була ваша стратегія.
Ви хотіли, щоб клієнти не гайнували часу.
Тому й облаштували так багато торгових точок.
Коли повернуся на посаду, то позбудуся їх.
-Чому? -Вони втомлюють.
Я почуваюся дурною, що витратила гроші.
Ошуканою.
Ти б хотіла сюди повернутися?
Я їх приберу й знову поставлю крісла.
Дорогі й зручні.
Я відновлю площу на першому поверсі й влаштовуватиму концерти.
І буде місце, де зможуть бігати діти.
Що?
І місце для парочок.
Батьки зможуть привести
дітей сюди, коли надворі буде холод чи спека.
Було б чудово.
Вони будуть щасливі.
Серйозно?
Серйозно.
Сподіваюся, не передумаєте після операції.
Чому б це?
Я бачила таке в кіно.
У вас може змінитися характер, або ви втратите пам'ять
після операції на мозку.
Помиляєшся. Я просто хочу стати трохи кращою людиною,
щоб так віддячити
за можливість довше пожити.
Мамо.
Це не твоя дружина?
Вітаю, мамо.
Люба, що це за соромливо опущені очі?
Я аж розхвилювалася.
-Мамо… -Я його не виправлю.
Ти не можеш його повернути.
Мені шкода.
Я намагалася дотримати слова,
та, на жаль, час настав.
Гаразд.
Я хочу почути причину.
-Скажи їй. -Я?
Авжеж.
Я збрехав, що йду на похорони, а сам цілу ніч програв з друзями.
Ні? Річ не в цьому, мамо.
А.
Ти знайшла мою ігрову консоль? Вона вживана. Дешева.
Ти навіть ігрову консоль купив?
Не можеш просто сказати, у чому річ?
Мамо, Хьонте витратив наші заощадження на купівлю акцій.
І половину втратив.
Ти!
Навіть у криптовалюту інвестував.
Вона впала на 90%.
Ти навіжений.
Пробач.
Хьонсук.
Не знаю, що й казати.
Повертай його мені, а я від нього здихаюся.
Ти йди своїм шляхом.
-Доки ще не пізно. -Мамо…
Але
я напишу тобі, коли приготую кімчі.
Обов'язково приходь.
Навіть я думаю, що така розумниця й красуня йому не пара.
Мені щиро шкода, Хьонсук.
Мамо…
Ти мусиш схаменутися!
Люба, я…
Не чіпай мене!
Гарна новина!
Люба, я думаю, що знайду гроші!
Хеін купила будинок, але не мала часу глянути на нього.
Певно, це він.
Так. Я мив і замітав у будинку двічі на день,
натер і помив усі знаки
й продезинфікував септики.
А скоро ще й пофарбую будинок.
Розумію.
Тут живе багато людей, а поруч жвава проїжджа частина.
Орендарі знайдуться легко.
Так, ваша правда.
Доволі непогано.
Але чому ви питаєте?
Плануєте продати його?
Я говорив з Хеін.
Ми хотіли подарувати цей будинок вам.
Що ви сказали?
Наш бухгалтер зателефонує вам, коли ми приїдемо в Сеул,
і скаже, які документи підготувати.
Але ж
це цілий будинок.
Подарунок на знак подяки.
Боже, це велетенський подарунок.
Батьки стануть власниками будинку!
Однаково відмовишся від мене?
Любий.
-Тобі не слід тут бути. -Що?
Іди до власників будинку.
Хутчіш.
Я думаю про реновацію першого поверху
й облаштування фітнес-центру.
Слухай, займайся своїм залом.
Мамо, я хотіла перенести свою перукарню.
Перший поверх підійде ідеально.
Не втручайся.
Це я прибирав і замітав…
Я прибрала всі наклейки на сходах. І в тебе є третій поверх.
-Хьонте. -Так, мамо?
Продавай той зал якнайшвидше.
Мамо, невдалий жарт.
Це не жарт.
Ти не платиш за оренду.
Годі тобі, мамо.
-Тату. -Сину.
Так?
Ось коли в нагоді стає контракт.
«Якщо орендар не заплатить за оренду двічі або більше,
контракт буде анульовано».
-Хочеш глянути? -То й що?
-Ти мене виганяєш? -Ні.
Я кажу тобі платити.
Плати щомісяця, десятого числа.
Тату.
А що я?
А я?
Перший поверх коштує мільйон. Займай, якщо потягнеш.
Це дорожче, ніж моя поточна оренда.
Наш будинок у кращому місці.
Хай там як, у нас будуть
нові суперечки
через цей будинок.
Ми дуже схвильовані.
Годі тобі, тату.
Не потрібні нам суперечки в цій сім'ї.
Мені потрібні!
Мені іноді здавалося, що ви поводитеся нахабно.
Цей будинок покаже,
наскільки ви нам віддані.
-Помиляєшся. -Що?
Мені просто потрібна орендна платня.
Та невже?
Треба було так і сказати.
Хай там як…
-Наш будинок Дупон… -Що?
-Що це? -Будинок Дугвана й Поне.
-О боже. -Як вульгарно.
Ми очікуємо, що ви справно платитимете за оренду,
хоч ви й наші діти.
Пам'ятайте про це.
Зараз лише жовтень, а вже готуються до Різдва.
Це ваше розпорядження.
Моє?
Розслабилися, бо День подяки позаду?
Різдво наближається. Скоро зима.
Треба підняти настрій,
щоб люди хотіли купувати зимові куртки.
Не варто чекати, доки інші магазини почнуть.
Треба готуватися заздалегідь і почати різдвяний розпродаж
одразу після Гелловіну.
Звісно.
-Вони перевіряють гірлянди? -Так.
У монтувальників та маркетологів сьогодні багато роботи.
Мені ввижається
сніг?
Я теж його бачу.
Хіба це не пробний запуск?
Хвилинку.
Восени йде сніг.
Ти хотіла, щоб сніг пішов раніше.
Твоє бажання здійснилося.
Твоя правда.
Справи йдуть на лад. Усі мої бажання здійснюються.
Думаю, моє перше кохання теж буде щасливим.
Ну…
навряд чи цей сніг для цього.
Чому ж ні?
Я певна, воно буде щасливим.
Хто він, у біса, такий,
що ти така зациклена на цьому?
Я не збиралася казати тобі цього ніколи,
щоб ти не став зарозумілим.
Але це моя друга таємниця.
-Яка? -То був 372-й автобус?
-Ти про що? -Автобус, яким ти їздив.
Коли повертався з роботи.
Авжеж. Так.
Твоя правда.
І ти завжди сидів позаду, біля вікна.
Так, було таке. Звідки ти знаєш?
А ти як гадаєш, звідки?
Я їздила за твоїм автобусом
і багато разів перетинала річку Хан,
незважаючи на затори. Аж 1,5 години.
Для чого?
Автобус, про який я тобі розповідала, був автобусом номер 372.
А тим хлопцем був ти.
Гаразд.
Як тебе взагалі взяли в СНУ?
Що?
То це я?
Я? Я був тим хлопцем з автобуса?
Так, то був ти.
Які закохані.
До речі, чому монтувальники ввімкнули сніг?
Директор Пек попросив.
Пане, протестуйте снігову машину під час пробного запуску, будь ласка.
Навряд чи це необхідно.
Юристам треба підготуватися.
Якщо клієнт послизнеться й упаде, будуть проблеми.
Треба визначити, чи дуже слизько.
Звісно, якщо так треба.
І сніг нехай буде лапатий.
Що ж, гаразд.
-Дякую, пане. -Немає за що.
У повітрі пахне коханням.
Правда?
Розлучення і повторний шлюб.
Таке можливо?
То справді був я?
Я був твоїм першим коханням?
Певно, вони вже поїхали.
Цікаво, коли дістануться.
Це буде довго.
Мої ранкові молитви були почуті.
Хеін одужає після операції
і буде щасливою з Хюнву.
Розумієш…
Є одна проблема.
Яка проблема?
Після операції…
О боже.
Вона може втратити пам'ять.
Що ти маєш на увазі?
Може бути побічна дія.
Але який у нас є вибір?
Їй треба жити.
Ми не мали вибору.
Я попросив Хюнву тримати це в таємниці.
Це було…
мудре рішення.
У неї жахливий характер, адже вона вдалася в мене.
Вона могла відмовитися від операції.
Але…
Однаково…
Що нам робити з нашою дівчинкою?
Бідна дитина…
У тебе все гаразд?
Звісно, так.
Не хвилюйся.
Ви летите у Франкфурт?
Так.
БІЛЯ ВОДОСХОВИЩА САМБАН ЗНАЙДЕНО ТІЛО ЦЕ ЗЕМЕЛЬНИЙ БРОКЕР ПАН ПЙОН
А яка третя?
Ти про що?
Ти хотіла розповісти мені три таємниці до операції.
Але розповіла лише дві.
А, це?
А третя — це…
-Йонсук. -Йонсук?
-Самиця єнота на даху? -Так.
Я так її і не бачив.
Серйозно.
Жодного разу.
-А що з нею? -Я її вигадала.
Як могла самиця єнота там жити? Ти справді повірив?
Боже.
Ти чотири роки мене дурила.
Я кликав її щоразу, коли був там.
От дурник.
«ҐРЮНВАЛЬД»
Це тут?
Д-Р РОБІН ШЕФЕР
Хеін.
У чому річ?
Я теж
не сказав тобі дечого.
Чого саме?
Скажи.
Щось не так?
Мене відмовляються
оперувати?
Ні, річ не в цім.
Дуже…
ймовірно,
що ти втратиш пам'ять після операції.
Що ти маєш на увазі?
Яку пам'ять?
Можливо…
всю.
Ти забудеш
усіх, місця, у яких бувала
і все те, що з тобою було.
Та однаково, це
твій єдиний шанс
вижити.
Отже…
ти кажеш мені
прийняти рішення?
Я втрачу пам'ять, якщо погоджуся, і помру, якщо ні.
Ти просиш мене обрати менше лихо?
Ні.
Тоді що?
Забудь.
Я вдам, що це був лише гарний сон.
Пусти мене. Кажу ж, пусти.
Не роби вибору.
Не думай.
Просто послухай мене.
Просто… живи.
Зроби це.
Прошу…
живи.
Гаразд?
ЕПІЛОГ
Привіт, Хеін.
Я Пек Хюнву.
Я твій чоловік.
Мабуть, ти збентежена й налякана.
Я теж.
Ти нічого не пам'ятаєш,
а незнайомець стверджує, що він твій чоловік.
Мабуть, ти дуже розгублена.
Але…
це гарна новина.
Ти…
Ти була дуже хвора,
але зараз тобі краще.
Думаю, тобі цікаво, якою людиною ти була колись.
Мабуть, тобі сумно,
що ти не пам'ятаєш.
Але не хвилюйся.
Адже я…
Я все пам'ятаю.
Я розповім тобі все…
що знаю.
Мені не слід плакати.
Ти вперше
побачиш моє обличчя.
Мушу тебе попередити.
Навіть якщо я не твій ідеал,
пробач, я не зможу розійтися з тобою.
Бо ми домовилися
не розходитися лише тому,
що хтось передумав.
Навіть якщо я тобі не подобаюся…
Що б не сталося…
Навіть якщо…
ти забудеш
обіцянку, яку ми дали,
я пообіцяв
бути…
поруч із тобою.
Радіймо першому снігу,
тримаймося одне одного
й живімо щодня разом.
Наповнімо
твою порожню
цукерницю.
Ми це зробимо.
Бо нас із тобою звела доля.
Я кохаю…
Я кохаю тебе, Хеін.
Я завжди тебе кохав…
і кохатиму надалі.
КОРОЛЕВА СЛІЗ
Я ще пам'ятаю
запах,
місяць і вітер того дня.
Не моли бога
про смерть.
Та твоя так звана сім'я постраждає.
Дахйе…
Я жила собою
і помру собою.
Я цього не допущу.
Ось як він знайшов ту лікарню.
Я допоможу тобі.
Не роби так зі мною.
Не змушуй мене хотіти жити.
Хеін!
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька